ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 р. 	Справа № 520/459/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Бегунца А.О. , П`янової Я.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 (головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В.) по справі № 520/459/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 , з 01.10.2024 року;
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24 вересня 2024 року № 963200136107 про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відновити пенсійне забезпечення ОСОБА_1 , яке існувало до 01.10.2024 на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 03.04.2024 № 70, №71 та виплатити різницю недоотриманої пенсії.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2024 року.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24 вересня 2024 року № 963200136107 про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відновити пенсійне забезпечення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке існувало до 01.10.2024 на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №70 та № 71 від 03.04.2024 та виплатити різницю недоотриманої пенсії.
ГУ ПФУ в Харківській області не погодившись із рішенням суду , подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову .
Апеляційна скарга мотивована тим, що довідки, надані позивачем не підлягають врахуванню, адже з 01.05.2016 набрав чинності Закон № 889, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців. Відповідно до п.п. 10 і 12 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом (01.05.2016) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України або які станом на 01 травня 2016 року мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 % суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Порядок обчислення пенсії державного службовця здійснюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" від 14.09.2016 № 622 (далі - Порядок № 622). 
Позивачем подано відзив, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення без змін, оскільки вважає дане рішення суду в цій частині законним та обґрунтованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Харківській області та отримувала пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» до 03.04.2024.
Рішенням № 963200136107 від 11.04.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області призначено пенсію державного службовця ОСОБА_1 згідно Закону України “Про державну службу” за її заявою із 03.04.2024. 
До вказаної заяви ОСОБА_1 додано, зокрема довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 03.04.2024 № 70 та №71 .
24.09.2024 пенсійним органом з метою забезпечення виконання постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 за №823 повторно розглянуто заяву від 03.04.2024 ОСОБА_1 щодо переведення з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
24.09.2024 за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 , відповідачем прийнято рішення №963200136107 про відмову в переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».
Підставою відмови вказано, що оскільки розмір пенсії згідно зі змінами внесеними Постановою №823 становить 7 525,09 грн., у зв`язку з чим переведення з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є недоцільним.
25.09.2024 пенсійний орган листом №2000-0310-8/169670 повідомив позивача про зазначені обставини.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення пенсійного органу прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому зобов`язав відповідача відновити пенсійне забезпечення ОСОБА_1 , яке існувало до 01.10.2024 на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 03.04.2024 № 70 та №71, виплатити різницю недоотриманої пенсії.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом №889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016.
Згідно з п. 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п. 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до п.п. 10 - 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до ч. 8 ст. 37 Закон №3723-ХІІ визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 4 Порядку №622 (у редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII ) установлено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
За такого правового регулювання обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії державного службовця за віком після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права були викладені у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17, від 11.04 2023 у справі № 1.380.2019.003855.
Судом встановлено, що позивач до 03.04.2024 отримувала пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування».
03.04.2024 ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу із заявою про переведення її на пенсію згідно Закону України "Про державну службу", до якої додала довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 03.04.2024 № 70 та №71.
Рішенням № 963200136107 від 11.04.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області призначено пенсію державного службовця ОСОБА_1 згідно Закону України "Про державну службу".
Доказів скасування рішення у встановленому законодавством порядку, визнання його не чинним матеріали справи не містять.
Водночас, 24.09.2024 відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення № 963200136107 про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», якою фактично відмовлено в переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».
Як вірно зазначив суд першої інстанції, на час прийняття рішення від 24.09.2024 позивач вже була отримувачем пенсії за Законом України «Про державну службу» на підставі чинного рішення від 11.04.2024.
Посилання апелянта на набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823, якою внесено зміни до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 на підставі якої проведено повторний розгляд заяви позивача колегія суддів відхиляє, оскільки вказана постанова набрала чинності 20.07.2024, в той час як позивача переведено на пенсію державного службовця в квітні 2024 року.
Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.
Згідно з ч.3 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України у рішенні від 05.04.2001 №3-рп/2001 вказав на те, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою ст.58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2015 №8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 08.04.2024 (справа №580/6509/23), зміна порядку розрахунку пенсії, як періодичної виплати фізичній особі, шляхом прийняття відповідного закону, який відповідає критерію якості закону та легітимній меті, за загальним правилом, не суперечить положенням ст.22 (щодо недопущення при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод) та ст.58 (щодо відсутності у законів та інших нормативно-правових актів зворотної дії в часі) Конституції України, за умови, що такі зміни не передбачають зменшення розміру пенсії, яку особа отримує на момент прийняття таких законодавчих змін.
Крім того, зазначене пенсійним органом обставини не є підставою перегляду заяви громадянина щодо призначення пенсії.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, після прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 12.07.2024 №823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб» розмір пенсії позивача з 01.10.2024 був зменшений відповідачем з 15 707,22 грн. до 7 525,09 грн.
Водночас, пенсія за віком згідно ст.37 Закону №3723-ХІІ призначена позивачу з 03.04.2024, тобто до внесення змін до Порядку №622, а тому реалізація права особи мала здійснюватися за нормами, чинними на момент вираження нею волевиявлення у формі конкретних дій (звернення до суб`єкта владних повноважень), а розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу законом.
Таким чином, положення постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823 можуть стосуватися лише призначення пенсій, а не перерахунку раніше призначених пенсій з урахуванням положень ст.58 Конституції України.
Крім того, як вірно зауважив суд першої інстанції, Постановою №823 не надано пенсійним органам повноважень на здійснення перерахунку раніше призначених пенсій у зв`язку з поширенням її дії з 01.10.2024.
Отже, відповідачем не зазначено законодавчо визначених підстав, за яких останній мав можливість не виконувати прийняте ним рішення, яке є чинним та не скасованим.
Як наслідок, колегія суддів вважає, що рішення від 24.09.2024 № 963200136107 прийнято пенсійним органом не в межах, не на підставі та не в спосіб, встановлений чинним законодавством.
Щодо посилання скаржника на довідку №01-35/152 від 17.09.2024.
Так, відповідач вказує, що згідно оновленої довідки №01-35/152 від 17.09.2024 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював в державних органах що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або працював в державних органах що не провели класифікацію посад державної служби та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд), які видані Фінансовим управлінням Харківської районної державної адміністрації Харківської області.
У зв`язку з цим, розмір пенсії позивача становить 7 525,09 грн.
Разом з тим, розмір пенсії позивача з урахуванням довідок від 03.04.2024 № 70 та №71 складав 15 707,22 грн, що не заперечується відповідачем.
Відповідно до п. 7 Порядку №622 встановлено, що у всіх випадках заробітна плата для призначення пенсії державного службовця враховується в межах установленої законом на день призначення пенсії максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Згідно з п. 5 Порядку №622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
17 січня 2017 року правлінням Пенсійного фонду України затверджено постанову №1-3 Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, якою затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу», а саме:
- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);
- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);
- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Дослідивши зміст наведених вище довідок колегія суддів встановила, що довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №70 від 03.04.2024, №71 від 03.04.2024, відповідають формі, яка затверджена Постановою №1-3.
Вказані довідки враховані відповідачем під час прийняття рішення № 963200136107 від 11.04.2024.
В свою чергу, пенсійним органом не доведено правомірність подальшого врахування довідки №01-35/152 від 17.09.2024, згідно якої пенсія позивача суттєво зменшується. 
Колегія суддів зауважує, що порядок призначення пенсій державних службовців врегульований Постановою №622, отже ця постанова підлягала застосуванню відповідачем при обчисленні пенсії позивача як державного службовця в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Посилання апелянта про неможливість врахування при обчисленні пенсії складових заробітної плати, відображених у довідках від 03.04.2024, з посиланнями на пункт 4-2 Порядку №622, колегія суддів вважає необґрунтованим, з огляду на таке.
Пункт 4-2 Порядку №622 передбачає, що для державних службовців, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, форму якого затверджено наказом Мінфіну від 28 січня 2002 року №57 (з урахуванням змін, внесених наказом Мінфіну від 27 листопада 2023 року №661), або які звільнилися до 1 січня 2024 року з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням пункту 4 цього Порядку. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 року, а розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31 грудня 2023 року.
Однак, позивач звернулась із заявою про переведення на пенсію за віком на умовах статті 37 Закону №3723-ХІІ – 03.04.2024.
У той час, як зміни до Порядку №622, якими Порядок доповнено пунктом 4-2, внесені згідно з постановою Кабінету Міністрів України №823 лише 12.07.2024.
Тобто на момент звернення позивача до пенсійного органу зі заявою та довідками про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та прийняття відповідачем рішення про відмову у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» - пункту 4-2 Постанови №622 не існувало.
Таким чином, проаналізувавши вищезазначені нормативно-правові акти, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відновити пенсійне забезпечення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке існувало до 01.10.2024 на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №70 від 03.04.2024, №71 від 03.04.2024, та виплатити різницю недоотриманої пенсії.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 по справі № 520/459/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   Я.В. П`янова