ЗАОЧНЕ Рішення
ІмЕНЕм України

справа № 521/2528/25
провадження № 2/521/384/26

27 січня 2026 року  м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:
Головуючого судді Михайлюка О.А.,
при секретарі Тарасюк О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що автомобіль BMW 320 І державний номер НОМЕР_1 був придбаний сім`єю позивача, до складу якої входить позивач, її чоловік ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_4 і належить їм на праві спільної сумісної власності.
Позивач зазначає, що 27.02.2019 вона з сім`єю та відповідач дійшли згоди, що вищевказаний автомобіль передається у власність відповідачу, а він зобов`язався сплатити грошові кошти в сумі, яка еквівалентна 2500 доларів США, однак кошти відповідач так і не сплатив, заволодів автомобілем та розукомплектував його.
Відповідно до позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду у розмірі 107500 (сто сім тисяч п`ятсот) гривень.
Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, справу розглянути за відсутності сторони позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наданої стороною позивача копії розписки  ОСОБА_2 взяв автомобіль Чекулаєва Олександра Олекандровича BMW 320 І на ремонт. У вказаній розписці зазначено, що був взятий завдаток 7100 (сім тисяч сто) гривень.
Також стороною позивача надано суду копію розписки від 27.02.2019 року, згідно з якою  ОСОБА_2 зобов`язався виплатити суму 2500 (дві тисячі п`ятсот) у.е. 67000 (шістдесят сім тисяч) гривень до 01.04.2019 року за автомобіль BMW 320 І, зобов`язався дати аванс 5.03.2019 року в сумі 200 у.е.
Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом положень частини 3 статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням (постанова Верховного Суду від 27 травня 2021 року справа № 761/12945/19).
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 11, ч.1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Із наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 вбачається, що власником автомобіля BMW 320 І державний номер НОМЕР_1 з 14.02.2019 року є ОСОБА_5 .
Суду не надано доказів придбання сім`єю позивача, перебування у їх власності автомобіля BMW 320 І державний номер НОМЕР_1 .
Також із наданої стороною позивача розписки від 27.02.2019 року не вбачається, що відповідач зобов`язався сплатити кошти саме позивачу.
За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 11, 15. 16, 22, 386, 509, 1192 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 76, 77, 89, 141, 265, 279, 280, 354 ЦПК України, суд 
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:   О.Михайлюк
27.01.26