справа № 760/22983/23 головуючий у суді І інстанції Букіна О.М.
провадження № 22-ц/824/2289/2026 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

28 січня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Букіної О.М. у м. Києві, повний текст рішення суду складено 28 жовтня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом в якому просили: 
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти на відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в розмірі 390 021,33 грн. та моральну шкоду у розмірі 66 666,67 грн.
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошові кошти на відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в розмірі 195 010,67 грн. та моральну шкоду у розмірі 33 333,33 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 березня 2023 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 (частка 2/3 права власності на квартиру) та ОСОБА_4 (частка 1/3 права власності на квартиру). 23 березня 2023 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» складено та затверджено акт № 8 про залиття квартири АДРЕСА_1 в якому вказано, що причиною залиття квартири АДРЕСА_1 є пошкодження гнучкої підводки до електричного водонагрівача у вище розташованій квартирі АДРЕСА_2 . Відповідно до листа КП КМР «КМ БТІ» №062/14-11102 (И-2023) від 21.08.2023 року квартира АДРЕСА_3 на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_1 . Згідно звіту № 62/63 про оцінку збитків, нанесених власником квартири АДРЕСА_1 , складений 20 липня 2023 року розмір матеріальних збитків, який завдано власникам в результаті залиття квартири АДРЕСА_1 , яке сталося 03 березня 2023 року, станом на момент складання даного звіту становить 581 032,00 грн. За послуги з оцінки вартості матеріального збитку завданого власникам в результаті залиття квартири АДРЕСА_1 сплачено 4 000,00 грн.
Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 вересня 2024 року позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 390 021,33 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.Стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 195 010,67 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 липня 2025 року заяву  ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1  зазначає, що вона не була повідомлена про розгляд справи, оскільки з 26 травня 2022 року проживає в Чехії, позивачі знали про факт не проживання відповідача в квартирі, але не повідомили про цю обставину суд першої інстанції. Таким чином відповідач не знала і не могла знати про існування цієї справи та не могла подати заперечення проти позову. Судом першої інстанції було зроблено наступні висновки: «23 березня 2023 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» складено та затверджено акт № 8 про залиття квартири АДРЕСА_4 в якому вказано, що причиною залиття квартири АДРЕСА_4 є пошкодження гнучкої підводки до електричного водонагрівача у вище розташованій квартирі АДРЕСА_2 ». Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва є уповноважено особою на складання Акту. Також в матеріалах даної справи відсутні докази того що представники КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» взагалі оглядали квартиру АДРЕСА_2 з якої відбулося залиття квартири АДРЕСА_4 . Факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових території, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою, оскільки вони також зобов`язані підписати такий акт. Однак, як видно з матеріалів справи ні відповідач, ні позивачі Акт не підписували, що свідчить про порушення процедури його складання. Акт № 8 про залиття від 23 березня 2023 року було складено та підписано особами, які момент складання такого Акту взагалі не були в квартирі відповідача, та не бачили місця прориву труби водопостачання. В цьому Акті лише зазначено що комісія обстежила квартиру АДРЕСА_4 та зафіксувало факт залиття, однак комісія не обстежувала квартиру АДРЕСА_2 . А тому не зрозуміло на підставі яких доказів або інформації комісія, яка склала Акт № 8 від 23 березня 2023 року, встановила що причиною залиття стало пошкодження гнучкої підводки до електричного водонагрівача у вище розташованій квартирі.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачі вказують, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, не мають законодавчого обґрунтування, через що скарга не може бути задоволена, судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скарги задовольнити, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Перелік справ, які може бути розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, наведено у статті 274 ЦПК України.
Для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - пункт 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України.
Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 277 ЦПК України).
Про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Якщо суд в ухвалі про відкриття провадження у справі за результатами розгляду відповідного клопотання позивача вирішує розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, суд визначає строк відповідачу для подання заяви із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, який не може бути меншим п`яти днів з дня вручення ухвали. Ухвала про відкриття провадження у справі постановляється з додержанням вимог частини п`ятої статті 128 цього Кодексу (ч.2,4, 5 ст. 187 ЦПК України).
Ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет (ч.1, 2 ст. 190 ЦПК України).
У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку (ч.1, 2 ст. 191 ЦПК України).
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, де зазначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 26 червня 2024 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Вирішуючи справу на підставі наявних у суду даних, суд першої інстанції виходив з того, що учасники справи повідомлялися судом про розгляд справи належним чином, заперечень, пояснень чи інших заяв процесуального характеру на адресу суду не надходило.
Як вбачається з матеріалів справи, кореспонденція для ОСОБА_1 надсилалась судом першої інстанції на адресу: АДРЕСА_5 , разом з тим, конверт повернувся до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т. 1, а.с. 61).
В матеріалах справи міститься повістка про виклик ОСОБА_1 в судове засідання на 25 вересня 2024 року. При цьому, матеріали справи не містять зворотного поштового повідомлення про отримання чи не отримання відповідачем судової повістки. 
Тобто, доказів отримання відповідачем ОСОБА_1 копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками до неї, або повістки про виклик в судове засідання на 25 вересня 2024 року матеріали справи не містять і, відповідно, сторона відповідача не мала можливості ознайомитися з доводами позовної заяви і надати суду свої заперечення проти цих доводів. 
Таким чином, наявні підстави вважати, що відповідач не була повідомлена про відкриття провадження у справі за її участю та про час та місце розгляду справи.
За таких обставин, судом апеляційної інстанції встановлено порушення норм процесуального права, яке відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення по суті вимог позивача.
Ухвалюючи нове судове рішення у справі, апеляційний суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Частиною 2 статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно з частинами 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Відповідно до презумпції вини особи, яка завдала шкоди (стаття 1166 ЦК України), не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини. Позивач доводить наявність шкоди, її розмір, наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та спричиненою шкодою. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Зазначений висновок у такій категорії справ підтримано у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 711/7670/16-ц, провадження № 61-23957св18, від 02 грудня 2020 року у справі № 754/16146/17, провадження № 61-6012св20.
Відповідно до частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, та за принципом змагальності сторін доводяться особою, яка звертається із відповідними вимогами.
Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).
В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом частин 1, 3 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що 03 березня 2023 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1 .
Власниками вказаної вище квартири є ОСОБА_3 , частка якого становить 2/3 її частини та ОСОБА_4 , частка якої становить 1/3 її частини, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 21 січня 1999 року та копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 березня 2023 року.
23 березня 2023 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» складено та затверджено акт № 8 про залиття квартири АДРЕСА_1 в якому вказано, що причиною залиття квартири АДРЕСА_1 є пошкодження гнучкої підводки до електричного водонагрівача у вище розташованій квартирі АДРЕСА_2 .
Відповідно до листа КП КМР «КМ БТІ» №062/14-11102 (И-2023) від 21 серпня 2023 року квартира АДРЕСА_3 на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_1 .
Згідно звіту № 62/63 про оцінку збитків, нанесених власником квартири АДРЕСА_1 , який складений 20 липня 2023 року розмір матеріальних збитків, який завдано власникам в результаті залиття квартири АДРЕСА_1 , яке сталося 03 березня 2023 року, станом на момент складання даного звіту становить 581 032,00 грн.
За послуги з оцінки вартості матеріального збитку завданого власникам в результаті залиття квартири АДРЕСА_1 сплачено 4 000,00 грн.
Разом з тим, як вказує відповідач в апеляційній скарзі, працівники КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», не заходили до квартири АДРЕСА_2 , з якої відбулось залиття квартири позивачів, а відтак інформація про пошкодження гнучкої підводки холодної води не відповідає дійсності. Залиття сталось через порив металевого кутника, що був встановлений між трубою постачання холодної води та запірним краном, до якого під`єднано обладнання квартири.
Відповідно до вимог ч. 1-3 ст. 83, ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як було встановлено судом апеляційної інстанції, відповідач не була повідомлена про час та місце розгляду справи, відтак з об`єктивних причин не могла заперечувати проти позову та подавати відповідні докази.
З зазначених підстав, апеляційний суд вважає поважними зазначені причини не подання доказів відповідачем та необхідним дослідити усі докази на які посилається відповідач та її представник.
Для повного та всебічного розгляду справи та перевірки доводів апеляційної скарги апеляційним судом залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» та за згодою сторін допитано в якості свідка слюсаря-сантехніка КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» ОСОБА_5 .
Відповідно до пояснень представника третьої особи, 01 березня 2023 року о 11:57 год. до Центральної диспетчерської служби надійшла аварійна заявка № 8999989 щодо залиття квартири АДРЕСА_4 з квартири АДРЕСА_2 , із приміткою про відсутність мешканців квартири АДРЕСА_2 . Заявку передано слюсарю-сантехніку ЖЕД № 901 ОСОБА_5 , який о 12:54 год. повідомив про вихід на заявку, а о 13:46 год. поінформував про відсутність мешканців.
О 14:16 год. ним проведено обстеження можливих місць протікання: холодне водопостачання відновлено; у квартирі АДРЕСА_4 протікання не виявлено; у квартирі АДРЕСА_2 мешканці були відсутні.
Згодом слюсар повідомив, що, зі слів мешканців квартири АДРЕСА_2 , імовірно було пошкоджено гнучку підводку до бойлера, яку вони усунули самостійно. Дана інформація документально не підтверджена, оскільки доступ у квартиру під час первинного огляду не надавався.
О 14:45 год. до диспетчерської служби надійшло повідомлення від мешканців квартири АДРЕСА_2 про відсутність візиту працівників та необхідність повторного огляду, про що було поінформовано слюсаря. Зі слів слюсаря, мешканці ліквідували ймовірне пошкодження, самостійно, залиття квартири АДРЕСА_4 на той момент не спостерігалося.
03 березня 2023 року о 21:45 год. зареєстрована аварійна заявка № 9000221 від мешканців квартири АДРЕСА_4 щодо повторного залиття, яку передано до Аварійної служби ВСП «Виробничник» Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва»».
Допитаний в якості свідка слюсар-сантехнік КП «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» ОСОБА_5 суду пояснив, що отримавши заявку про залиття 03.03.2023 року квартири АДРЕСА_4 він, прибув в будинок та оглянувши квартиру АДРЕСА_4 виявив протікання в ванній кімнаті. Ніхто з членів комісії які складали акт № 8 від 23.03.2023 року про залиття квартири АДРЕСА_4 в квартирі, що розташована вище, а саме квартирі АДРЕСА_2 не був. Інформація в акті про пошкодження гнучкої підводки до електричного водонагрівача в квартирі АДРЕСА_2 зазначена зі слів мешканки квартири АДРЕСА_4 , яка повідомила, що вона розмовляла з власником квартири АДРЕСА_2 в вайбері і що вона повідомила їй вказану інформацію.
За приписами ч. 2 ст. 90 ЦПК України, якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не підтверджує повідомлення нею позивача про пошкодження гнучкої підводки до бойлера в її квартирі АДРЕСА_2 . Будь-яких інших доказів зазначеним обставинам матеріали справи не містять.
Разом з тим, до матеріалів справи представником третьої особи долучено копію заявок Центральної диспетчерської служби Солом`янського району м. Києва, з якої вбачається, що:
21:49 год. перекрито ХВП по стояку квартири АДРЕСА_2 у зв`язку з пошкодженням до вентиля лопнув уголок, потрібен доступ до комунікацій, потрібно вирізати. 
03 березня 2023 року від мешканців квартири АДРЕСА_2 було звернення до диспетчерської служби з приводу прориву труби. Перекрито ХВП по стояку кв. АДРЕСА_2 у зв`язку із пошкодженням, до вентеля лопнув уголок. Потрібен доступ до комунікацій, потрібно вирізати.
Зазначене узгоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, яка стверджує, що залиття квартири АДРЕСА_4 сталося внаслідок пориву металевого кутника встановленого до першої запірної арматури (крана) на трубі подачі холодної води до квартири АДРЕСА_2 .
Для розгляду цивільного спору з питань відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття має значення встановлення його причини, в тому числі місця аварії - місця пошкодження, виходу з ладу систем тепло- та/або гарячого, холодного водопостачання/водовідведення, що впливає на розмежування відповідальності виробника, виконавця та споживача житлово-комунальної послуги. Правовідносини між ними, що виникають у процесі надання та споживання послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Статтею 8 Закону № 2189-VIII передбачено обов`язок виконавця готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).
Крім того, у Законі № 2189-VIII наведено визначення термінів, які у ньому вживаються.
Зокрема, виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.
Внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення.
Управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Згідно пункту 3 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01 червня 2011 року (тут і надалі по тексту в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) внутрішньобудинкова система холодного водопостачання - система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або у разі її відсутності трійника (врізки) включно, що розташований у квартирі споживача (житловому приміщенні в гуртожитку), нежитловому приміщенні в житловому будинку (гуртожитку). 
Пунктом 13 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 869 від 01 червня 2011 року № 869 (тут і надалі по тексту в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення і зливової каналізації та з ліквідації аварій у внутрішньоквартирних мережах визначаються за кожною інженерною системою окремо.
Згідно пункту 8 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), водовідведення витрати на технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення включаються до складу тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.
З урахуванням викладеного обов`язок утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкової системи холодного водопостачання (від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або у разі її відсутності трійника (врізки) включно, що розташований у квартирі споживача) та відшкодування шкоди, завданої внаслідок її несправності (пошкодження) покладено саме на управителя.
Наведені висновки, узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 753/12518/16-ц та від 11 березня 2021 року у справі № 488/4653/18.
Наявними у справі доказами підтверджено, що залиття квартири АДРЕСА_4 , яка належить позивачам сталось через порив металевого кутника, встановленого між ввідною трубою холодного водопостачання та першою запірною арматурою (краном), яка є елементом внутрішньо домової системи водопостачання, за технічне обслуговування якої несе відповідальність обслуговуюча організації, в даному випадку- КП «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва».
З матеріалів справи також вбачається, що жодних вимог до обслуговуючої організації позивачі не заявляли, позов пред`явлено до власника квартири АДРЕСА_2 , який є не належним відповідачем, оскільки не є відповідальним за стан внутрішньобудинкової мережі водопостачання та не несе відповідальності за залиття, що сталось внаслідок пошкодження елементів даної мережі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 48 ГПК України (ст. 51 ЦПК України) суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (схожий за змістом висновок викладено в пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19).
Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц).
Однак за власною ініціативою суд не може залучити до участі в справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача (наведену правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 910/7122/17).
Зазначені висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 16 лютого 2024 року у справі № 902/1331/22.
Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У зв`язку з тим, що відповідач не була належно повідомлена про розгляд справи, що є обов`язковою підставою до скасування рішення (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК), останнє підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті вимог позивачів.
З огляду на пред`явлення позову до неналежного відповідача, підстав до його задоволення немає, незалежно від обґрунтованості позовних вимог по суті. 
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При подачі апеляційної скарги  ОСОБА_1 сплатила судовий збір за оскарження вимог ОСОБА_3 у розмірі 6 150,31 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про задоволення вимог апеляційної скарги, сплачений відповідачем судовий збір підлягає стягненню на її користь з позивача ОСОБА_3 .
При подачі апеляційної скарги  ОСОБА_1 сплатила судовий збір за оскарження вимог ОСОБА_4 у розмірі 3 225,15 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про задоволення вимог апеляційної скарги, сплачений відповідачем судовий збір підлягає стягненню на її користь з позивача ОСОБА_4 .
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 задовольнити.
Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 25 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 6 150,31 (шість тисяч сто п`ятдесят) гривень 31 копійка.
Стягнути з ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 3 225,15 (три тисячі двісті двадцять п`ять) гривень 15 копійок.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повне судове рішення складено 30 січня 2026 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.