Єдиний унікальний номер 341/2101/25 
Номер провадження 2/341/191/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

06 січня 2026 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:
секретаря судового засідання Матейко О. С.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Галицький відділ Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

УСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа: Галицький відділ Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
У позові просить стягнути з відповідачки на його користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 28421,97 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03.08.2021 з відповідачки стягуються аліменти на його користь на утримання сина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1300,0 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Зазначив, що відповідачка тривалий час аліменти не сплачує та жодної матеріальної допомоги дітям не надає. Ухиляється від обов`язку виконувати рішення суду. Внаслідок невиконання рішення суду за відповідачкою утворилась заборгованість з виплати аліментів на утримання дітей з моменту початку стягнення аліментів (з лютого 2021 року до вересня 2025 року включно) у розмірі 125264,0 грн. Таким чином, за проведеним ним розрахунком за період з 01 січня 2022 року до 30 вересня 2025 року неустойка за несвоєчасну сплату аліментів становить 28421,97 грн. Зазначив, що відповідачка є працездатною особою, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та батьків непрацездатного віку. У лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває. Хронічних захворювань, які б перешкоджали їй виконувати свій обов`язок щодо утримання дітей не має. 
Ухвалою суду від 05.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження. 
Судове засідання призначено на 06.01.2026.
У судове засідання з`явився позивач.
Відповідачка у судове засідання не з`явилась, хоч про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленою належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Копію ухвали про відкриття провадження, позовну заяву з додатками надіслано на офіційну зареєстровану адресу місця проживання відповідачки. Відповідачка документи не отримала, оскільки відсутня за вказаною адресою (а. с. 26).
Таким чином, відповідачка вважається належним чином повідомленою. Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідачка не скористалась, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилала. Ходом розгляду справи не цікавилась. У судове засідання не прибула.
Положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд прийняв рішення про заочний розгляд справи, оскільки відповідачка вважається повідомленою належним чином про судове засідання, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавала, а позивач у судовому засіданні не заперечив щодо заочного розгляду справи.
Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав з викладених у ній підстав, просив позов задовольнити. Зазначив, що відповідачка перебуває у Республіці Польща з 2024 року, аліменти не платить. 
Заслухавши позивача, надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, суд установив наступні фактичні обставини у справі.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 , виданими 03 лютого 2009 року та 25 лютого 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Галицького районного управління юстиції Івано-Франківської області (а. с. 9-10).
Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 03.08.2021, зокрема, визначено постійне місце проживання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з їхнім батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі по 1300,0 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а. с. 12-16).
Рішення суду набрало законної сили 03.09.2021. 
Згідно з копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.10.2021 ВП № 67255849 відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення суду від 03.08.2021 щодо стягнення з відповідачки аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з їхнім батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі по 1300,0 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а. с. 8).
Відповідно до копії розрахунку головного державного виконавця Н. Антонюк станом на 22.09.2025 сума заборгованості відповідачки зі сплати аліментів становить 125264,0 грн. Зокрема заборгованість з лютого 2021 року до грудня 2021 року становить 28600,0 грн, з січня 2022 року до грудня 2022 року – 32153,0 грн, з січня 2023 року до грудня 2023 року – 2591,0 грн, з січня 2024 року до грудня 2024 року – 36352,0 грн, з січня 2025 року до вересня 2025 року – 25568,0 грн. Місячний платіж з лютого 2021 року до червня 2022 року – 2600 грн, з липня 2022 року до листопада 2022 року – 2744 грн, з грудня 2022 року до грудня 2023 року – 2833,0 грн, з січня 2024 року до вересня 2025 року – 3196,0 грн. Відповідачка у березні 2023 року сплатила 25405,0 грн, у квітні 2023 року – 1000,0 грн, з червня 2023 року до жовтня 2023 року – по 1000,0 грн щомісячно, у березні 2024 року – 1000,0 грн, у травні 2024 року – 1000,0 грн (а. с. 19).
З січня 2024 року аліменти на двох дітей нараховуються у розмірі по 3196,0 грн щомісячно.
Таким чином, загальна заборгованість відповідачки зі сплати аліментів на утримання дітей за період з лютого 2021 року до жовтня 2025 року становить 125264,0 грн.
Надаючи правову оцінку установленим обставинам у цій справі та позовним вимогам, суд виходить з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно з частинами другою та третьою статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору – судом.
За правовою природою аліментні зобов`язання – це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 549 ЦК України неустойка (пеня) – це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
У постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц Верховний Суд зазначає, що неустойка (пеня) – це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (частина перша статті 196 СК України).
Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім (частина третя статті 196 СК України).
Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. 
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2025 року у справі № 932/541/23.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачка була обізнана про рішення суду щодо стягнення з неї аліментів на утримання дітей, знала про свій обов`язок сплати аліментів. Належних та допустимих доказів про те, що відповідачка не могла сплачувати аліменти та те, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась з незалежних від неї причин, суду не надано.
Відповідно до наявного у позові розрахунку нарахованої пені за несплату аліментів, здійсненого позивачем, з січня 2022 до вересня 2025 року загальна сума пені за несплату аліментів становить 28421,97 грн.
При цьому з указаного розрахунку суд установив, що позивач просить стягнути пеню, яку нарахував наступним чином: заборгованість за місяць * 1 % * кількість днів місяця. Наприклад, пеню за січень 2022 року позивач нарахував у розмірі 806 грн (2600*1%*31), за лютий 2022 року у розмірі 728 (2600*1%*28) Тобто, не за формулою: заборгованість за місяць * на всю кількість днів заборгованості * 1 % (не більше 100% заборгованості). 
Іншими словами, позивач просить стягнути пеню за кожним із прострочених місячних платежів, нараховану лише за один місяць, а не за весь час прострочення.
Такі вимоги є правом позивача і суд, керуючись принципом диспозитивності, не виходить за їхні межі.
З огляду на положення ч. 1 ст. 196 СК України, установивши наявність у відповідачки відповідної заборгованості зі сплати аліментів та наявність у позивача права на стягнення пені за прострочення сплати аліментів, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з січня 2022 до вересня 2025 року у розмірі 28421,97 грн.
На підставі приписів статей 259, 268 ЦПК України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення. Складання повного тексту рішення суду відкладено на строк не більше як п`ять днів.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 128, 141, 178, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-274, 279-280, 284, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Галицький відділ Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 28421,97 грн за період з січня 2022 до вересня 2025 року.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення складено 08 січня 2026 року. 
Учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання за адресою:   АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
відповідачка –  ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
третя особа – Галицький відділ Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, місцезнаходження: вул. Коновальця, 13 Б, м. Галич, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, код ЄДРПОУ 35078278.

  Суддя	Микола МЕРГЕЛЬ