Справа № 275/1042/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року с-ще Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області в складі: 
головуючої судді Данилюк О. С.
за участю секретаря с/з  Марієвської Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Брусилів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 00-9968650 від 17.09.2024 у розмірі 16 267, 90 грн., судовий збір в сумі 2 422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн.
В обґрунтування позову зазначило, що 17.09.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-9968650 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Так, для отримання кредиту відповідач зареєструвався на сайті кредитодавця та отримав доступ до особистого кабінету, у процесі реєстрації пройшов процедуру ідентифікації та верифікації. В подальшому відповідач ознайомився з чинною редакцією Правил надання коштів у позику, заповнив свої персональні ідентифікаційні дані, в тому числі і банківську картку, на яку в подальшому отримав грошові кошти в сумі 6 600 грн., пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини з ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та уклав кредитний договір. Кредитний договір № 00-9968650 від 17.09.2024 був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 47414. Первісним кредитором були виконані зобов`язання в повному обсязі та надано відповідачу кредит у сумі 6 600 грн., проте, відповідач порушив умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів, яка станом на момент подання позову до суду становить 19 017, 90 грн., з яких: 6 600, 00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 9 667, 90 грн. - заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом, 2 750, 00 грн. – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Позивач зазначив, що 16.04.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та позивачем було укладено договір факторингу № 16042025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9968650 від 17.09.2024.
Позивач вказав, що станом на день звернення до суду з позовом сума заборгованості за кредитним договором № 00-9968650 від 17.09.2024 відповідачем не погашена, а тому, враховуючи вище викладене, просив задовольнити позов в повному обсязі.
Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 31.10.2025 року у вказаній цивільній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання.
Також ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 26.11.2025 року за клопотанням представника позивача було витребувано у Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» інформацію, чи видавалась наім`я  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , банківська картка № НОМЕР_2 , а також інформації про рух коштів (виписку) по банківській картці № НОМЕР_2 за період з 17.09.2024 року. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 судове засідання також не з`явився, будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями та відповідними оголошеннями про виклик до суду на офіційному сайті судової влади, про причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17.09.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 00-9968650, відповідно до п. 1.2. якого кредитодавець зобов`язалося надати позичальнику кредит у формі кредитної лінії на суму 5 500 грн. на споживчі потреби, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію.
Пунктом 1.3 договору визначено строк дії кредитної лінії 360 календарних днів до 12.09.2025 року.
Як передбачено п. 1.5.1 договору, стандартна процентна ставка складає 0, 94% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно п. 1.6. кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 20% від суми кредиту, що складає 1 100 грн.
Також п. 6.4. договору передбачено, що у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим договором, сума кредиту за яким не перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу в такому порядку: на 2 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 275 грн.; на 5 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 550 грн.; на 10 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 825 грн.; на 21 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 1 650 грн.; на 40 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 2 200 грн.; на 50 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 2 750 грн.; на 60 день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язання штраф у розмірі 2 750 грн.
Кредитний договір № 00-9968650 від 17.09.2024 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор 47414 було направлено позичальнику 17.09.2024 на номер мобільного телефону, вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів – НОМЕР_3 , одноразовий персональний ідентифікатор було введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 17.09.2024 12:35:44 год., після чого відповідач натиснув кнопку «Відправити/Підписати»», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відразу після вчинених дій.
17.09.2024 року ОСОБА_1 також підписав паспорт споживчого кредиту, у якому міститься інформація про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у кредитному договорі № 00-9968650 від 17.09.2024.
Факт переказу коштів на рахунок відповідача підтверджується випискою з банківського рахунку відповідача (а.с. 80-87).
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, вище встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 кредитного договору № 00-9968650 від 17.09.2024 р.
Крім того, за приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору № 00-9968650 від 17.09.2024. Зазначений договір недійсним не визнано.
При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
Також, як вбачається з матеріалів справи, що 16.04.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу 16042025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9968650 від 17.09.2024 (а.с. 43-53).
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.
На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до змісту ст. 610, ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
При цьому встановлено, що відповідач в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00-9968650 від 17.09.2024, який долучений до позовної заяви, заборгованість ОСОБА_1 становить 16 267, 90 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5 500 грн., заборгованості по нарахованим процентам у розмірі 9 667, 90 грн., заборгованості по комісії - 1 100 грн., штрафних санкцій в розмірі 2 750 грн.(а.с. 41-42).
Отже, судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих грошових коштів не повернув, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 500 грн., відсоткам в розмірі 9 667, 90 грн. та комісії в розмірі 1 100 грн. підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача штрафу в розмірі 2 750 гривень суд зазначає наступне.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
При цьому відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (Розділ доповнено пунктом 18 згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року на території України уведено воєнний стан, який останній раз продовжений Указом Президента України від 20.10.2025 № 793/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 05 листопада 2025 року строком на 90 діб.
Враховуючи наведене суд вважає, що з відповідача не підлягає стягненню неустойка в розмірі 2 750 гривень, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.
Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача, становить 16 267 грн. 90 коп. (5 500, 00 грн. + 9 667, 90 грн. + 1 100 грн.).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На думку суду, понесені позивачем витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 7 000 грн. підтверджені наявними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема, копією договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» та Адвокатським Бюро «Соломко та Партнери» та додатковою угодою до нього, актом прийому-передачі отриманих послуг, рахунком (а.с. 36-39), а тому вважає за необхідне їх стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 5 987 грн. 80 коп., виходячи з розрахунку: 16 267 грн. 90 коп. (розмір задоволених позовних вимог) х 7 000 грн. (сума витрат на правову допомогу) / 19 017 грн. 90 коп. (розмір заявлених позовних вимог).
Також оскільки позов ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 072 грн. 12 коп., виходячи з розрахунку: 16 267 грн. 90 коп. (розмір задоволених позовних вимог) х 2 422, 4 грн. (сума сплаченого судового збору) / 19 017 грн. 90 коп. (розмір заявлених позовних вимог).
На підставі викладеного, ст. ст. 526, 610, 611, 1049, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (вул. Рогнідинська, 4-А, офіс 10, м. Київ, ЄДРПОУ 43541163) заборгованість за кредитним договором № 00-9968650 від 17.09.2024 року в розмірі 16 267 гривень 90 копійок, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 072 гривні 12 копійок, а також 5 987 гривень 80 копійок правничої допомоги, а всього 24 325 (двадцять чотири тисячі триста двадцять п`ять) гривень 82 копійки.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення постановлено у нарадчій кімнаті.

  СУДДЯ	  О.С. Данилюк