Копія
154/3865/25 
2/154/187/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2026        м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді: Мушкета О.О.,
за участю секретаря судових засідань: Тивонюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Володимир за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача Самолюка Василя Васильовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Адама» до ОСОБА_1 , Дочірнього підприємства «Агрофірма Луга-Нова» ПП «Універсам» про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки та визнання відсутнім права оренди на земельну ділянку,-
В С Т А Н О В И В :
22.09.2025 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Адама» адвокат Самолюк В.В. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Дочірнього підприємства «Агрофірма Луга-Нова» ПП «Універсам» про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки та визнання відсутнім права оренди на земельну ділянку.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.04.2005 між ТзОВ «Адама» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,01 га. на строк 20 років, який було нотаріально посвідчено 28.04.2005 року та 05.05.2005 року зареєстровано в Заболотцівській сільській раді за № 166, а 16.03.2006 року в Іваничівському районному відділі Волинської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 040608400015.
Право власності на зазначену земельну ділянку підтверджувалося державним актом на право приватної власності на землю серії Р3 № 134403 від 21.05.2003 року.
У 2010 році було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення ) меж, за результатами якої орендованій земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 0721181800:03:000:0361 та уточнено її площу – 4,0073 га. Відомості про речове право позивача на користування земельною ділянкою також було відображено у відповідних відомостях державного земельного кадастру.
У листопаді 2020 року ОСОБА_2 померла і спадщину після її смерті прийняв відповідач по справі – ОСОБА_1 , якому 12.06.2024 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку.
14.08.2024 Виконавчим комітетом Литовезької сільської ради було зареєстроване право оренди земельної ділянки площею 4,0073 га. з кадастровим номером 0721181800:03:000:0361 за Дочірнім підприємством «Агрофірма Луга-Нова» ПП «Універсам», що свідчить про укладення в період з 12.06.2024 по 14.08.2024 року ОСОБА_1 нового договору оренди вказаної земельної ділянки.
Представник позивача зазначає, що даний новий договір оренди було укладено до завершення дії договору земельної ділянки від 28.04.2005 року, який діяв до 28.04.2025 року та був укладений попереднім власником з ТОВ «Адама».
31.12.2024 ТОВ «Адама» на адресу ОСОБА_1 направило пропозицію щодо погодження договору оренди земельної ділянки та проект договору оренди, в якому пропонувалося укласти договір оренди земельної ділянки на новий строк відповідно до визначеного права чинного орендаря строком на 10 років з оплатою орендної плати у розмірі 5% річних від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та з визначенням інших істотних умов договору оренди.
Листом від 20.01.2025 року ОСОБА_1 повідомив ТОВ «Адама», що не бажає поновлювати дію договору оренди і має намір самостійно розпоряджатися орендованою земельною ділянкою, при цьому достовірно знаючи, що вже передав земельну ділянку в оренду іншому орендарю.
Враховуючи зазначене, позивач ТОВ «Адама» вважає, що його права порушено як ОСОБА_1 так і ДП «Агрофірма Луга-Нова» ПП «Універсам», а тому просить суд визнати укладеним між ТОВ «Адама» та ОСОБА_1 , починаючи з 28.04.2005 року договір оренди земельної ділянки площею 4,0073 га, кадастровий номер 0721181800:03:000:0361, строком на 10 років із орендною платою 5% від нормативної грошової оцінки на рік, яка підлягає оплаті до 31 грудня кожного року шляхом банківського переказу та автоматичному коригуванню відповідно до зміни нормативної грошової оцінки, за прострочення оплати якої стягується пеня у розмірі 0,01% за кожен день прострочення, а також визнати відсутнім право оренди Дочірнього підприємства «Агрофірма Луга-Нова» ПП «Універсам» на земельну ділянку площею 4,0073 га, кадастровий номер 0721181800:03:000:0361, зареєстроване 14.08.2024 року за № 56734968 та стягнути з відповідача всі понесені позивачем судові витрати.
06.10.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача Дочірнього підприємства «Агрофірма Луга-Нова» ПП «Універсам» Куницький І.Я. подав до суду відзив, в якому останній вказує, що заявлений цивільний позов заперечують повністю, вважають його безпідставним. У відзиві зазначає, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» можлива лише за умови як дотримання встановленої цією нормою процедури, так і наявності волевиявлення сторін. Оскільки волевиявлення ОСОБА_1 на продовження договору оренди землі із ТОВ «Адама» відсутнє, а тому переважне право позивача на укладення з ОСОБА_1 договору оренди землі на новий строк є припиненим і не підлягає захисту. Вказує, що позивач не підтвердив наявність у нього порушеного переважного права на укладення договору оренди землі за умови доведення відсутності згоди власника земельної ділянки на продовження орендних відносин. Крім того, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди.
Крім того зазначає, що проект договору оренди землі надісланий ТОВ «Адама» ОСОБА_1 не містить істотних умов договору, зокрема орендної плати, оскільки згідно п. 3.1. проекту, за один рік оренди орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки землі в поточному році, проте розмір нормативної грошової оцінки землі в проекті не зазначено, що свідчить про те, що надісланий позивачем проект договору, враховуючи відсутність істотних умов договору оренди є неналежним.
Також представник відповідача у поданому відзиві зазначає, що оскільки договір оренди земельної ділянки, який був укладений між ТОВ «Адама» та ОСОБА_1 припинив свою дію 28.04.2025 та не продовжений його сторонами, підлягає захисту право первинного орендаря тоді, коли на підставі відповідного судового рішення цей орендар зможе зареєструвати його право оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, вказану можливість первинний орендар матиме тільки тоді, коли на момент набрання судовим рішенням про задоволення відповідного позову законної сили цей орендар матиме чинне право оренди, зокрема, якщо не спливе строк оренди чи буде поновленим первинний договір оренди.
З урахуванням вищезазначеного, представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити повністю.
Відповідач ОСОБА_1 19.10.2025 через канцелярію суду подав письмовий відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивачем 31.12.2024 на його адресу було направлено лист-повідомлення про укладення договору оренди на новий термін, в якому позивач повідомив про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, проте, він на адресу позивача направив письмове повідомлення про те, що він не бажає поновлювати дію договору оренди з ним. Зазначає, що оскільки реалізація переважного права на укладення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» процедури та за наявності волевиявлення сторін договору, то у спірних правовідносинах переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося у зв`язку з недосягненням між сторонами домовленості щодо істотних умов договору. Оскільки між ним, як орендодавцем та позивачем, як орендарем не досягнуто згоди щодо продовження дії договору оренди на змінених умовах, тому відсутні правові підстави для визнання укладеним на новий строк договору оренди землі між ТОВ «Адама» та ним у запропонованій позивачем редакції, оскільки він, у встановлений законом порядок повідомив орендаря про відсутність наміру продовжувати вказаний договір оренди. Крім цього зазначає, що направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди, а тому, наявність такої незгоди, відповідно до ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» виключає можливість визнання поновленим попереднього договору у вибраний позивачем спосіб. З урахуванням вищезазначеного, у задоволенні позову просив відмовити повністю та просив суд слухати справу у його відсутності.
Ухвалою судді Володимирського міського суду Волинської області від 23.09.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засіданні призначено на 03 жовтня 2025 на 10 год. 00 хв.
Ухвалою Володимирського міського суду Волинської області від 30.10.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 11 год. 00 хв. 10.11.2025 та встановлено загальний порядок дослідження доказів.
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Адама» адвокат Самолюк В.В., документи про підтвердження повноважень якого містяться в матеріалах справи в судове засідання, призначене на 13.01.2026 не з`явився, подав суду письмове клопотання про завершення розгляду справи без його участі, оскільки позиція сторони позивача повністю викладена у позовній заяві та під час попередніх судових засіданнях. Додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив позов задовольнити повністю. Додатково зазначив, що після ухвалення судом рішення, у встановлений законом термін буде надано докази про понесені ними судові витрати на правову допомогу в розмірі 15000 грн.
Представник відповідача Дочірнього підприємства «Агрофірма Луга-Нова» ПП «Універсам» Куницький І.Я. документи про підтвердження повноважень якого містяться в матеріалах справи в судове засідання не з`явився, подала суду письмове клопотання про завершення розгляду справи без участі представника.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать відповідні розписки, які знаходяться в матеріалах справи, в поданому письмовому відзиві на позовну заяву просив суд слухати справу у його відсутності, просив в позові відмовити.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 28.04.2005 між ТзОВ «Адама» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,01 га. на строк 20 років, який було нотаріально посвідчено 28.04.2005 року та 05.05.2005 року зареєстровано в Заболотцівській сільській раді за № 166, а 16.03.2006 року в Іваничівському районному відділі Волинської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 040608400015.
Право власності на зазначену земельну ділянку підтверджувалося державним актом на право приватної власності на землю серії Р3 № 134403 від 21.05.2003 року,копія якого міститься в матеріалах справи.
З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що у 2010 році було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення ) меж, за результатами якої орендованій земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 0721181800:03:000:0361 та уточнено її площу – 4,0073 га. 
Відповідно до 4. 8 Договору оренди землі від 28.04.2005, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Адама», договір укладено на 20 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 70 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Згідно п. 29 зазначеного Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за:
- закінчення строку, на який його було укладено.
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла і спадщину після її смерті прийняв її син - відповідач по справі – ОСОБА_1 , якому 12.06.2024 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку.
Як вбачається з інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 11.08.2025, 14.08.2024 Виконавчим комітетом Литовезької сільської ради було зареєстроване право оренди земельної ділянки площею 4,0073 га. з кадастровим номером 0721181800:03:000:0361 за Дочірнім підприємством «Агрофірма Луга-Нова» ПП «Універсам».
Представник позивача в позовній заяві та при наданні суду пояснень зазначив, що даний новий договір оренди між ОСОБА_1 та Дочірнім підприємством «Агрофірма Луга-Нова» ПП «Універсам» було укладено до завершення дії договору земельної ділянки від 28.04.2005 року, який діяв до 28.04.2025 року та був укладений попереднім власником ОСОБА_2 з ТОВ «Адама».
З матеріалів справи вбачається, що 31.12.2024 ТОВ «Адама» на адресу відповідача ОСОБА_1 направило пропозицію щодо погодження договору оренди земельної ділянки та проект договору оренди, в якому пропонувалося укласти договір оренди земельної ділянки на новий строк відповідно до визначеного права чинного орендаря строком на 10 років з оплатою орендної плати у розмірі 5% річних від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та з визначенням інших істотних умов договору оренди.
З п.1.1.7 проекту Договору оренди землі вбачається, що орендарем – ТОВ «Адама» нормативна грошова оцінка земельної ділянки не зазначена.
Згідно листа від 20.01.2025 року, відповідач ОСОБА_1 повідомив позивача ТОВ «Адама», що не бажає поновлювати дію договору оренди і має намір самостійно розпоряджатися орендованою земельною ділянкою.
Вимогами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною четвертою статті 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».
Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються положеннями статті 33 Закону України "Про оренду землі". Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» № 340-ІX (далі - Законом № 340-ІХ), який набрав чинності 16 липня 2020 року, Закон України «Про оренду землі» було доповнено статтею 32-2 «Поновлення договорів оренди землі» та викладено статтю 33 у новій редакції з назвою «Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк», а ЗК України доповнено статтею 126-1 «Поновлення договору оренди землі, договору про встановлення земельного сервітуту, договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови».
У зв`язку з набранням чинності вказаним вище Законом № 340-IX розділ IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» було доповнено абзацами 3 і 4, якими передбачено, що договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом № 340-IX, у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 Закону України «Про оренду землі» (у новій редакції) та статтею 126-1 ЗК України. Правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом № 340-IX, а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.
Отже, з урахуванням унормованих розділом IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» правил дії Закону № 340-IX в часі, до спірних правовідносин підлягає застосуванню порядок поновлення договорів оренди землі в редакції статті 33 цього Закону, чинній станом на момент укладення договору оренди. 
Так, відповідно до статті 33 цього Закону (в редакції станом на укладення договору оренди землі) По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. У разі смерті орендодавця перебіг строків, визначених частинами другою, п`ятою, шостою, восьмою цієї статті, зупиняється до моменту повідомлення орендаря про перехід права власності на земельну ділянку. З дня, коли орендарю стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця або територіальної громади, перебіг зазначених строків продовжується з урахуванням строку, що минув до їх зупинення. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.
Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України (в редакції станом на укладення договору оренди землі).
Тобто, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.
Велика Палата Верховного суду неодноразово зазначала в постановах, зокрема від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17 (провадження № 14-330цс18) від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18, перелік юридичних фактів які є необхідними для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених статтею 33 Закону №161-ХІV, та у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20) зробила висновок, за яким, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проєкт додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проєкту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проєкт додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»)».
Згідно п. 4 Договору оренди землі від 28.04.2005 договір укладено на 20 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше 70 днів до закінчення строку дії договору повідомити орендодавця про намір продовжити його дію.
Судом встановлено, що 31.12.2024 ТОВ «Адама» на адресу відповідача ОСОБА_1 направило пропозицію щодо погодження договору оренди земельної ділянки та проект договору оренди, в якому пропонувалося укласти договір оренди земельної ділянки на новий строк відповідно до визначеного права чинного орендаря строком на 10 років з оплатою орендної плати у розмірі 5% річних від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та з визначенням інших істотних умов договору оренди.
З п.1.1.7 проекту Договору оренди землі вбачається, що орендарем – ТОВ «Адама» нормативна грошова оцінка земельної ділянки не зазначена.
В свою чергу, ОСОБА_1 завчасно, 20.01.2025 року на адресу ТОВ «Адама» надіслав лист-повідомлення за змістом якого орендодавцем було повідомлено орендаря про намір надалі не продовжувати Договір оренди землі, термін дії якого закінчується, оскільки даною земельною має намір самостійно розпоряджатися та використовувати її для власних потреб на свій розсуд.
У своїй постанові від 28.09.2020 (справа № 272/440/18) Верховний Суд зазначив, що у разі незгоди орендодавця у поновленні договору оренди, направленої орендарю у місячний строк до закінчення строку його дії, переважне право на укладення договору оренди землі припиняється, тому що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.
Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджено відсутність волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди землі з позивачем, а саме він висловив своє небажання продовжувати строк дії цього договору і не підписав проекту нового договору, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки передбачене статтею 33 Закону України «Про оренду землі» переважне право позивача на укладення договору оренди землі на новий строк припинилося.
Згідно ч.4 ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ст.203 ч.3 ЦК України).
Аналізуючи вищевказане, суд дійшов переконання, що для реалізації переважного права необхідна наявність двох складових в їх сукупності дотримання встановленої законом процедури та наявності волевиявлення сторін.
В даному випадку волевиявлення відповідача ОСОБА_1 на поновлення договору оренди землі відсутнє.
Водночас, наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки виключає можливість визнання поновленим попереднього договору в обраний позивачем спосіб.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21.01.2020 у справі №379/1354/18, від 25.03.2020 у справі 379/1439/18, від 15.02.2023 у справі №399/295/11, від 15.05.2023 у справі №693/137/22.
Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.
Такий висновок викладений у постановах Верховного суду від 28.05.2024 у справі №604/648/23, від 12.04.2024 у справі №131/970/23.
Крім того, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди.
Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2025 року в справі № 604/646/23 (провадження № 61-1814св24).
Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
За приписами статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.
Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
В ході судового розгляду не встановлено наявність у позивача суб`єктивного матеріального права та охоронюваного законом інтересу на захист якого подано позов, зокрема, щодо порушення переважного права ТОВ «Адама», оскільки ОСОБА_1 вказав на відсутність наміру продовжувати договірні відносини з оренди землі з позивачем, що беззаперечно свідчить про відсутність його волевиявлення на поновлення договору оренди землі чи укладення на новий строк з позивачем.
Водночас суд зауважує, що укладення ОСОБА_1 нового договору оренди землі з іншим орендатором не порушує переважне право ТОВ «Адама», оскільки, якщо особа, якій належить право оренди земельної ділянки (первинний орендар) за законодавством, що було чинне до 01.01.2013, після настання цієї дати не зареєструвала її право у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то укладення наступного договору оренди того ж майна під час дії первинного договору оренди може порушити відповідне право первинного орендаря у разі, коли на підставі наступного договору оренди відповідна земельна ділянка передана у користування наступному орендареві, а право останнього зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, вказану можливість первинний орендар матиме лише тоді, коли на момент набрання рішенням суду про задоволення відповідного позову законної сили цей орендар матиме чинне право оренди, зокрема, якщо не спливе строк оренди чи буде поновленим первинний договір оренди. Зазначена позиція викладена в пунктах 46.3,46.4 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18.
Проте, у даній справі представник позивача не просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, який укладено між ДП «АФ Луга-Нова» ПП «Універсам» та ОСОБА_1 , а просить суд з врахуванням прав позивача ТОВ «Адама» на поновлення договору оренди земельної ділянки визнати укладеним такий договір. 
Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним.
Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. 
Відповідно до ст.. 316 ЦК України право власності – право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Оскільки орендодавець – ОСОБА_1 відмовився поновлювати договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Адама», за даних обставин суд вважає переважне право орендаря на укладення договору оренди вказаної земельної ділянки відсутнє, оскільки таке право не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд. Для реалізації переважного права на укладе5ння договору оренди земельної ділянки на новий строк необхідною є згода обох сторін, одного лише волевиявлення орендаря недостатньо.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (Висновок ВС викладений у постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17).
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Враховуючи все вищенаведене суд повторно зазначає, що наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями ч. 5 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» виключає можливість визнання поновленим попереднього договору у вибраний позивачем спосіб.
Згідно ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Твердження позивача має бути обґрунтованим, порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем та його представником не доведено порушення прав ТОВ «Адама» відповідачами ОСОБА_1 та ДП «АФ Луга-Нова» ПП «Універсам».
Крім того, суд додатково зазначає, що відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена у Постановах Верховного суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18 та від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19)
За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі, керуючись завданнями цивільного судочинства щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Адама», представник позивача Самолюк В.В. до ОСОБА_1 , Дочірнього підприємства «Агрофірма Луга-Нова» ПП «Універсам» про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки та визнання відсутнім права оренди на земельну ділянку є такими, що не підлягають до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 81, 89, 137, 141, 211, 263-265, 354 ЦПК України, суд,--
У Х В А Л И В :
У задоволенні позову представника позивача Самолюка Василя Васильовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Адама» до ОСОБА_1 , Дочірнього підприємства «Агрофірма Луга-Нова» ПП «Універсам» про визнання укладеним договору оренди земельної ділянки та визнання відсутнім права оренди на земельну ділянку – відмовити.
Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору – залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текс рішення виготовлено та проголошено о 10 год. 00 хв. 15.01. 2026.

Учасники по справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Адама» (адреса: 45351, Волинська область, Володимирський район, с. Біличі, вул. Низова, ЄРДПОУ 31943475;
Представник позивача: адвокат Самолюк Василь Васильович, Свідоцтво № 550 від 24.10.2012 року, (адреса: 43025 Волинська область, м. Луцьк, вул.. Градний Узвіз, 2) РНОКПП НОМЕР_2 ;
Відповідач 1: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (адреса: АДРЕСА_1 );
Відповідач 2: Дочірнє підприємство «Агрофірма Луга-Нова» Приватного Підприємства «Універсам» (адреса: 45326, Волинська область, Володимирський район, с. Мишів, ЄРДПОУ 31979873).

Суддя/підпис/
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.
Суддя        Олександр МУШКЕТ