Справа №465/6931/24 Головуючий у 1 інстанції:Кушнір Б.Б. 
Провадження №22-ц/811/2403/25 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,
секретар: Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні заявника ОСОБА_1 , заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , їх представника ОСОБА_4 , який також представляє інтереси особи, стосовно якої вирішується питання про визнання недієздатною та призначення опікуна – ОСОБА_5 , який був присутній у судовому засіданні; представника Органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації ЛМР – Качабульського І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова в складі судді Кушніра Б.Б. від 03 червня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, -

в с т а н о в и л а :  

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03 червня 2025 року заяву задоволено частково.
Визнано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , – недієздатним.
В решті заяви відмовлено.
До призначення опікуна недієздатному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладено на орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради обов`язки зі здійснення опіки над ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказане рішення оскаржив ОСОБА_3 . 
В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Франківського районного суду м.Львова від 03 червня 2025 року в частині відмови в задоволені вимог заяви про призначення опікуном недієздатної фізичної особи та тимчасове покладення обов`язків опікуна над недієздатним на орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про призначення ОСОБА_6 опікуном недієздатного ОСОБА_5 задовольнити. Призначити ОСОБА_3 опікуном недієздатного ОСОБА_5 .
Ввважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що відмовляючи в призначені ОСОБА_3 опікуном недієздатного ОСОБА_5 , суд першої інстанції дійшов необґрунтованого і неправильного висновку про те, що конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України, має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної особи, адже сам собою факт проходження особою військової служби не може слугувати підставою для відмови у призначенні її опікуном, оскільки законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення мобілізованого військовослужбовця опікуном над недієздатною фізичною особою. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема, чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо можливості батьків ОСОБА_5 бути його опікунами, без належної оцінки усіх наявних доказів та обставин справи. Зокрема, суд не надав належної правової оцінки доводам викладеним у заяві про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, в якій ОСОБА_1 чітко зазначив, що за віком та станом здоров`я ні він, ні його дружина - ОСОБА_2 не можуть здійснювати обов`язки опікунів, зокрема через незадовільний стан здоров`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копіями медичних виписок, долучених до заяви про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, поданої до суду І інстанції. Судом не враховано ті суттєві обставини, що батько недієздатного офіційно працює винятково через необхідність матеріального забезпечення сім`ї, дружини та сина, який перебуває у стані повної залежності. Наявність офіційного працевлаштування батька не є доказом його задовільного стану здоров`я та спроможності бути опікуном недієздатного ОСОБА_5 . Зазначає, що у разі смерті або суттєвого погіршення стану здоров`я, єдиний син - ОСОБА_5 , як недієздатна особа, залишиться без належного піклування та захисту. У зв`язку з цим, призначення опікуном ОСОБА_3 вбачається як необхідний захід для забезпечення належного піклування про ОСОБА_5 не лише у поточному, але й у довгостроковому періоді. Відтак, з метою забезпечення життєвих інтересів недієздатного сина у майбутньому, планує передати у спадок належне майно саме ОСОБА_3 , який, відповідно, буде зобов`язаний забезпечити утримання, догляд та представництво інтересів ОСОБА_5 , зокрема у питаннях, що стосуються реалізації його прав та законних інтересів, включаючи право на спадкування, здійснення правочинів від його імені, тощо. Також, вказує, що інших близьких родичів або осіб, які б мали змогу та бажання здійснювати опіку над ОСОБА_5 , немає. Вказане об`єктивно підтверджує відсутність альтернативного вирішення питання опіки та необхідність призначення опікуном саме ОСОБА_3 . Таким чином, суд зробив необгрунтований висновок щодо наявності у батьків недієздатного ОСОБА_5 можливості бути його опікунами, що суперечить матеріалам справи, наданим доказам та реальним життєвим обставин.
Також вказане рішення оскаржила ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Франківського районного суду м.Львова від 03 червня 2025 року в частині відмови в задоволені вимог заяви про призначення опікуном недієздатної фізичної особи та тимчасове покладення обов`язків опікуна над недієздатним на орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про призначення ОСОБА_3 опікуном недієздатного ОСОБА_5 задовольнити. Призначити ОСОБА_3 опікуном недієздатного ОСОБА_5 .
Зазначає, що відмовляючи в призначені ОСОБА_3 опікуном недієздатного ОСОБА_5 , суд першої інстанції дійшов необґрунтованого і неправильного висновку про те, що конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України, має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної особи, адже сам собою факт проходження особою військової служби не може слугувати підставою для відмови у призначенні її опікуном, оскільки законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення мобілізованого військовослужбовця опікуном над недієздатною фізичною особою. Зазначає, що можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема, чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо можливості батьків ОСОБА_5 бути його опікунами, без належної оцінки усіх наявних доказів та обставин справи. Зокрема, суд не надав належної правової оцінки доводам викладеним у заяві про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, в якій ОСОБА_1 чітко зазначив, що за віком та станом здоров`я ні він, ні його дружина - ОСОБА_2 не можуть здійснювати обов`язки опікунів, зокрема через незадовільний стан здоров`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копіями медичних виписок, долучених до заяви про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, поданої до суду І інстанції. Судом не враховано ті суттєві обставини, що батько недієздатного офіційно працює винятково через необхідність матеріального забезпечення сім`ї, дружини та сина, який перебуває у стані повної залежності. Наявність офіційного працевлаштування батька не є доказом його задовільного стану здоров`я та спроможності бути опікуном недієздатного ОСОБА_5 . Зазначає, що у разі смерті або суттєвого погіршення стану здоров`я, єдиний син - ОСОБА_5 , як недієздатна особа, залишиться без належного піклування та захисту. У зв`язку з цим, призначення опікуном ОСОБА_3 вбачається як необхідний захід для забезпечення належного піклування про ОСОБА_5 не лише у поточному, але й у довгостроковому періоді. Відтак, з метою забезпечення життєвих інтересів недієздатного сина у майбутньому, планує передати у спадок належне майно саме ОСОБА_3 , який, відповідно, буде зобов`язаний забезпечити утримання, догляд та представництво інтересів ОСОБА_5 , зокрема у питаннях, що стосуються реалізації його прав та законних інтересів, включаючи право на спадкування, здійснення правочинів від його імені тощо. Також, вказує, що інших близьких родичів або осіб, які б мали змогу та бажання здійснювати опіку над ОСОБА_5 , немає. Вказане об`єктивно підтверджує відсутність альтернативного вирішення питання опіки та необхідність призначення опікуном саме ОСОБА_3 . Вважає, що суд зробив необгрунтований висновок щодо наявності у батьків недієздатного ОСОБА_5 можливості бути його опікунами, що суперечить матеріалам справи, наданим доказам та реальним життєвим обставин.
Також вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 . 
В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Франківського районного суду м.Львова від 03 червня 2025 року в частині відмови в задоволені вимог заяви про призначення опікуном недієздатної фізичної особи та тимчасове покладення обов`язків опікуна над недієздатним на орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про призначення ОСОБА_6 опікуном недієздатного ОСОБА_5 задовольнити. Призначити ОСОБА_3 опікуном недієздатного ОСОБА_5 .
Зазначає, суд не надав належної правової оцінки доводам викладеним у заяві про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, в якій ОСОБА_1 чітко зазначив, що за віком та станом здоров`я ні він, ні його дружина - ОСОБА_2 не можуть здійснювати обов`язки опікунів, зокрема через незадовільний стан здоров`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копіями медичних виписок, долучених до заяви про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, поданої до суду І інстанції. Судом не враховано ті суттєві обставини, що батько недієздатного офіційно працює винятково через необхідність матеріального забезпечення сім`ї, дружини та сина, який перебуває у стані повної залежності. Наявність офіційного працевлаштування батька не є доказом його задовільного стану здоров`я та спроможності бути опікуном недієздатного ОСОБА_5 . Зазначає, що у разі смерті або суттєвого погіршення стану здоров`я, єдиний син - ОСОБА_5 , як недієздатна особа, залишиться без належного піклування та захисту. У зв`язку з цим, призначення опікуном ОСОБА_3 вбачається як необхідний захід для забезпечення належного піклування про ОСОБА_5 не лише у поточному, але й у довгостроковому періоді. Відтак, з метою забезпечення життєвих інтересів недієздатного сина у майбутньому, планує передати у спадок належне майно саме ОСОБА_3 , який, відповідно, буде зобов`язаний забезпечити утримання, догляд та представництво інтересів ОСОБА_5 , зокрема у питаннях, що стосуються реалізації його прав та законних інтересів, включаючи право на спадкування, здійснення правочинів від його імені тощо. Також, вказує, що інших близьких родичів або осіб, які б мали змогу та бажання здійснювати опіку над ОСОБА_5 , немає. Вказане об`єктивно підтверджує відсутність альтернативного вирішення питання опіки та необхідність призначення опікуном саме ОСОБА_3 . Вважає, що суд зробив необгрунтований висновок щодо наявності у батьків недієздатного ОСОБА_5 можливості бути його опікунами, що суперечить матеріалам справи, наданим доказам та реальним життєвим обставин. Зазначає, що відмовляючи в призначені ОСОБА_3 опікуном недієздатного ОСОБА_5 , суд першої інстанції дійшов необґрунтованого і неправильного висновку про те, що конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України, має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної особи, адже сам собою факт проходження особою військової служби не може слугувати підставою для відмови у призначенні її опікуном, оскільки законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення мобілізованого військовослужбовця опікуном над недієздатною фізичною особою. Зазначає, що можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Тому за наявності висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном певної особи суд зобов`язаний лише перевірити відповідність цього висновку вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, зокрема, чи складений такий висновок на підставі документів, передбачених Правилами опіки та піклування.
В судове засідання представник військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України не з`явився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за його відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України
ОСОБА_5 (особа, стосовно якої вирішується питання про визнання недієздатною та призначення опікуна) лише був присутній у судовому засіданні суду апеляційної інстанції в присутності батьків, однак в силу свого розладу не міг надавати пояснення та висловити свою позицію стосовно заяви та апеляційних скарг.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи (їх представників) на підтримання апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів заяви, апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій, – колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.39, 40, 41, 55, 58, 60, 62, 63, 65 ЦК України, ст. ст. 4, 19, 95, 263, 264, 265, 293-300, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», постанови Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №736/1508/17, від 29 березня 2021 року у справі №184/858/19, від 19 квітня 2021 року у справі №755/12409/15-ц, від 28 листопада 2021 року у справі №751/9572/19 та частково задовольняючи заяву, – виходив з того, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 16.10.1985. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю 1 групи «Б» з дитинства безтерміново, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 09.02.2009 та довідкою серії ЛВА -1 №401037до акту огляду МСЕК від 20.06.2008. Згідно з виписки КЗ ЛОР «ЛОКПНД» із стацкартки №6238-01 встановлено у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагноз при виписці: розумова відсталість в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовими розладами та соціальною дезадаптацією. Згідно з виписки ЛПНД із стацкартки №3925-08 встановлено у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагноз при виписці: розумова відсталість в ступені нерізко вираженої імбецильності з вираженим емоційно-вольовими розладами, нічним енурезом та соціальною дезадаптацією. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 348 Львівської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 10.03.2025, на даний час ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає тяжким психічним розладом у формі розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовими розладами та поведінковими порушеннями, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд зазначив, що питання, чи потребує ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стороннього догляду та піклування не відноситься до компетенції судово-психіатричної експертизи. Підстав для заперечення вказаного висновку судово-психіатричного експерта немає. Висновок судово-психіатричного експерта узгоджується з іншими матеріалами справи. Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При вирішенні питання щодо призначення опікуна суд виходив з наступного. Також, вказував, що подання органу опіки та піклування про призначення опікуна не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути врахований на розсуд суду. Одночасно, на переконання суду, конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України, має перевагу над бажанням заявника бути опікуном недієздатної особи за обставин існування в останньої інших членів сім`ї, які також можуть бути опікунами. Так, суд першої інстанції звертає увагу на те, що заявник ОСОБА_1 має дружину ОСОБА_2 , які разом наполягають, щоб опікуном ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був ОСОБА_3 , що свідчить нотаріально засвідчена їх заява до відповідних уповноважених органів від 14.05.2025. Також, як свідчить нотаріально засвідчена заява до відповідних уповноважених органів від 14.05.2025 дружини ОСОБА_3 – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вона не заперечує, щодо призначення опікуном ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у даній заяві зазначила, що вона є племінницею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд, також, зазначив, що у даній справі подання органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про призначення ОСОБА_3 опікуном над недієздатним не містить належної мотивації, та не містить доводів в частині урахування особистих стосунків між ОСОБА_3 та підопічним, видане без врахування інших родичів недієздатного, які б могли здійснювати опіку над ним, не містить висновків щодо неможливості здійснення опіки вказаними особами, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні документи щодо можливості ОСОБА_3 бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення. Разом з тим, суду не було надано достатніх та належних доказів неможливості виконання функцій опікуна вказаними близькими родичами. Зокрема, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 проживає з батьками - ОСОБА_1 , 1961 року народження, та ОСОБА_2 , 1963 року народження, які є особами пенсійного віку, мають ряд захворювань. Однак, матеріали справи не містять доказів, що вказані особи за станом здоров`я не можуть здійснювати функції опікуна, зокрема, не доведено, що такі особи є особами з інвалідністю чи самі потребують стороннього догляду. Також в судовому засіданні заявник (батько ОСОБА_5 ) повідомив, що він офіційно працює, відтак, суд критично ставиться до доводів батьків ОСОБА_5 , що вони за віком та станом здоров`я не можуть бути опікунами свого сина. Водночас із змісту подання органу опіки та піклування вбачається, що ОСОБА_3 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що також стверджується витягом з реєстру територіальної громади №2023/007533222 від 19.09.2024. Обґрунтованих пояснень, яким чином ОСОБА_3 має намір здійснювати постійну опіку над ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , суду не надано. Суд, також, зазначив, що за змістом подання органу опіки та піклування не вбачається, що при визначенні особи, яка на думку органу опіки та піклування відповідає критеріям закону для здійснення відповідних функцій щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були враховані насамперед інтереси останнього, враховуючи що ОСОБА_3 має власну родину, сім`ю та проживає за іншою адресою. Отже, обґрунтування подання органу опіки та піклування щодо призначення опікуном ОСОБА_5 , належним чином не мотивовано, що, на переконання суду, свідчить про застосування суто формального підходу до вирішення питання про призначення опікуном ОСОБА_3 . Крім цього, суд звертав увагу на той факт, що ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 24.02.2022 по теперішній час, що підтверджується довідкою начальника відділення кадрової роботи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 від 30.04.2025 №575. Отже, оскільки ОСОБА_3 з 24.02.2022 призваний за мобілізацією та проходить військову службу, вказана обставина унеможливлює фактичне виконання ним обов`язків опікуна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також суд не взяв до уваги наданий до заяви акт ЛКП «Південне» від 21.08.2024 вихідний №411, оскільки з такого акту не можливо встановити період проживання ОСОБА_3 без реєстрації у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , не містять інформації щодо здійснення останнім догляду за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час проходження ним військової служби та їх відносини, а також такий складений з слів сусідів будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , які в якості свідків не були заявлені та не були допитані з метою підтвердження таких доводів заяви. Окрім того, суд наголосив, що умови існування в державі можуть визначати домінування суспільного інтересу над приватним, що характерно для сучасної України, яка перебуває зараз в стані війни з росією. За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи, вимоги законодавства, суд не знайшов підстав для задоволення заяви в частині призначення ОСОБА_3 опікуном над недієздатним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а висновок органу опіки та піклування щодо можливості призначення його опікуном суд оцінив як такий, що винесений передчасно, без повного дослідження всіх обставин, та ґрунтується виключно на даних, отриманих від ОСОБА_3 та його представника, а також враховуючи, що у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інші близькі особи, які можуть бути його опікунами, а ОСОБА_3 з 24.02.2022 призваний за мобілізацією та проходить військову службу (на час розгляду справи), що унеможливлює фактичне виконання ним обов`язків опікуна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З огляду на це, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні в частині заяви про призначення опікуна із зазначених підстав.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи, вимогам закону, а також практиці суду касаційної інстанції, що повинна бути врахована у справах з аналогічними правовідносинами, доводи ж скарг правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.
У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (залучено в якості заінтересованої особи ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 01.05.2025 року), про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, в якій просив:
– визнати недієздатним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_4 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
– призначити опікуном недієздатного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .
В обґрунтування заяви зазначав, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є інвалідом з дитинства та хворіє психічним захворюванням, потребує опіки. Заявник вказував, що він - батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його мати - ОСОБА_2 не можуть здійснювати належну опіку та догляд за сином, оскільки вони є пенсіонерами за віком та мають незадовільний стан здоров`я. Зазначав, що їх син та ОСОБА_3 добре ладять між собою, відносини були довірчими і теплими, тому останній вміло підтримує їх сина, особливо враховуючи його майновий стан. ОСОБА_3 уважно ставиться до потреб сина і завжди готовий допомогти, а також зможе забезпечити належний догляд за сином, їхня дружба і взаєморозуміння допомагають синові відчути себе у безпеці та спокої. Факт відносин щодо здійснення догляду підтверджується актом комісії ЛКП «Південне» від 21.08.2024, де вказано, що ОСОБА_3 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації місця проживання та здійснює догляд за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З метою забезпечення належним чином прав та інтересів особи, яка потребує постійної опіки, вважає, що слід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати недієздатним та призначити його опікуном ОСОБА_3 .
Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не спростовано та не оспорено, – згідно з копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 16.10.1985 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється сином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Згідно з копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 09.02.2009 та довідкою серії ЛВА -1 №401037 до акту огляду МСЕК від 20.06.2008 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю 1 групи «Б» з дитинства безтерміново.
Згідно з виписки КЗ ЛОР «ЛОКПНД» із стацкартки №6238-01 встановлено у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагноз при виписці: розумова відсталість в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовими розладами та соціальною дезадаптацією. 
Згідно з виписки ЛПНД із стацкартки №3925-08 встановлено у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагноз при виписці: розумова відсталість в ступені нерізко вираженої імбецильності з вираженим емоційно-вольовими розладами, нічним енурезом та соціальною дезадаптацією. 
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №348 Львівської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 10.03.2025, на даний час ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає тяжким психічним розладом у формі розумової відсталості в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовими розладами та поведінковими порушеннями, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що правильно встановлено судом першої інстанції.
Відтак, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має тяжкий психічний розлад, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, очевидно потребує постійного стороннього догляду та нагляду, тобто потребує опіки.
Відповідно до подання від 30.04.2024 року №35-вих-79383, орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради вважає, за доцільним призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном над недієздатним ОСОБА_5 .
Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування та фізичними особами, які визнані недієздатними.
У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Встановивши, що ОСОБА_5 позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду та нагляду, тобто потребує опіки, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про визнання його недієздатним та встановлення над ним опіки.
Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 має дружину ОСОБА_2 , які разом наполягають, щоб опікуном ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був ОСОБА_3 , що свідчить нотаріально засвідчена їх заява до відповідних уповноважених органів від 14.05.2025, а також вказане вони підтвердили і в суді. 
Також, як свідчить нотаріально засвідчена заява до відповідних уповноважених органів від 14.05.2025 дружини ОСОБА_3 – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вона не заперечує, щодо призначення опікуном ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у даній заяві зазначила, що вона є племінницею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відмовляючи ж у задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_3 опікуном над недієздатним  ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з того, що подання органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про призначення ОСОБА_3 опікуном над недієздатним не містить належної мотивації, та не містить доводів в частині урахування особистих стосунків між ОСОБА_3 та підопічним, видане без врахування інших родичів недієздатного, які б могли здійснювати опіку над ним, не містить висновків щодо неможливості здійснення опіки вказаними особами, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні документи щодо можливості ОСОБА_3 бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення.
Колегія судів погоджується із такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Приватноправовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17.
Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту батьківщини, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном.
Відтак, судом першої інстанції правильно встановлено, щоматеріали справи не містять достатніх та належних доказів неможливості виконання функцій опікуна вказаними близькими родичами. Зокрема, як встановлено в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_5 проживає з батьками – ОСОБА_1 , 1961 року народження та ОСОБА_2 , 1963 року народження, які є особами пенсійного віку, мають ряд захворювань. Однак, матеріали справи не містять доказів, що вказані особи за станом здоров`я не можуть здійснювати функції опікуна, зокрема, не доведено, що такі особи є особами з інвалідністю чи самі потребують стороннього догляду. Також, в судовому засіданні в суді першої інстанції заявник (батько ОСОБА_5 ) повідомив, що він офіційно працює, відтак, доводи батьків ОСОБА_5 , що вони за віком та станом здоров`я не можуть бути опікунами свого сина є необґрунтованими.
Окрім того, із змісту подання органу опіки т а піклування, вбачається, що ОСОБА_3 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що також стверджується витягом з реєстру територіальної громади №2023/007533222 від 19.09.2024, а обґрунтованих пояснень, яким чином ОСОБА_3 має намір здійснювати постійну опіку над ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , суду не надано.
Відтак, судом першої інстанції правильно встановлено, що за змістом подання органу опіки та піклування не вбачається, що при визначенні особи, яка на думку органу опіки та піклування відповідає критеріям закону для здійснення відповідних функцій щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були враховані насамперед інтереси останнього, враховуючи що ОСОБА_3 має власну родину, сім`ю та проживає за іншою адресою.
Окрім того, суд наголошує, що умови існування в державі можуть визначати домінування суспільного інтересу над приватним, що характерно для сучасної України, яка перебуває зараз в стані війни з росією.
А тому, на переконання суду, конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України, має перевагу над бажанням заявника бути опікуном ОСОБА_5 за обставин існування інших споріднених членів сім`ї, зокрема, його матері та батька, оскільки доказів про неможливість здійснення ними обов`язків опікуна щодо ОСОБА_5 до суду подано не було.
Враховуючи викладене, підстави для задоволення заяви у частині призначення заявника опікуном над недієздатним ОСОБА_5 відсутні.
Також, судом підставно, зважаючи на позбавлення прав ОСОБА_5 та визнання його недієздатним, тимчасово покладено функції опікуна над ним на орган, який на відповідній території наділений повноваженнями щодо здійснення такого роду функцій. 
Вказані висновки по суті відповідають правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 26.06.2024 року у справі №742/887/23.
За таких обставин, доводи апеляційних скарг, матеріали справи та зміст судового рішення в оскарженій частині не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були обов`язковими підставами для скасування судового рішення у цій частині.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 червня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 січня 2026 року.

Головуючий:    Я.А. Левик

Судді:     Н.П. Крайник

М.М. Шандра