ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 615/2002/25   Головуючий суддя І інстанції Левченко А. М.
Провадження № 33/818/369/26  Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., при секретарі Шевченку Д.В., за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Музиченко О.В., 
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Музиченко О.В. на постанову Валківського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 , -

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто із  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у сумі 605, 60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) грн.

Судом встановлено, що 06.07.2025 року о 16-37 годині в с. Кантакузівка траса Київ-Харків-Довжанський, ОСОБА_1  керував транспортним засобом ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 912361.

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Музиченко О.В., посилаючись на незаконність і необґрунтованість, просить постанову Валківського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2025 року скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що ОСОБА_1 заперечує факт керування ним 06.07.2025 року транспортним засобом. В той же час, вважає, що будь-яких належних доказів, які б спростовували заперечення ОСОБА_1 щодо керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, матеріали справи не містять.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як основний доказ факту керування транспортним засобом, оскільки, як убачається з матеріалів справи вищевказані свідки з ОСОБА_1 знайомі та між ними відбулася сварка, що переросла в бійку, тому вважає їх показання упередженими та необ`єктивними.
Водночас вважає, що показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які перебували на місці події, судом безпідставно не враховано. Проте, зазначає, що саме ці свідки підтверджують, що не бачили як ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки відео доказам. Зокрема, на відеозаписах, долучених до справи, зафіксовано, що ОСОБА_1 неодноразово заявляв про порушення його прав, зазначав, що не керував транспортним засобом та наголошував, що огляд на стан сп`яніння може проводитись лише відносно водія, а не перехожого. Проте на думку апелянта, суд вказані обставини проігнорував.

Також автор апеляції зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.
На підставі викладеного вважає, що у даному випадку відсутній факт керування транспортним засобом та відсутні будь-які належні, допустимі й достатні докази вини ОСОБА_1 , що свідчить про відсутність події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання суду апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_1 не з`явився.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом, для прискорення процедури слухання.
Крім того, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, що викладена в рішенні по справі «Пономарьов проти України» (Заява №3236/03), «…сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».
Виходячи з того, що апеляційним судом з достатньою мірою вжито всіх заходів для того, щоб ОСОБА_1 мав можливість надати свої аргументи під час слухання цієї справи у суді, враховуючи його позицію в суді першої інстанції, а саме прохання про розгляд справи за його відсутності, враховуючи положення ст.268 КУпАП, яка не передбачає обов`язкової присутності особи під час розгляду даної справи особи, апеляційний вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , враховуючи присутність у судовому засіданні його захисника – адвоката Музиченко О.В.
Заслухавши пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Музиченко О.В., перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. 
Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджують матеріали справи, а саме: 
- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №912361 від 06.07.2025 року;
- рапорт від 06.07.2025 року, згідно якого 06.07.2025 року о 16:23 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 06.07.2025 року о 16:23 год за адресою: Богодухівський район, с. Кантакузівка, ставок Роща, заявник ОСОБА_2 разом з родиною та друзями відпочивала на ставку. Під`їхало авто ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , в якому 4 нетверезих чоловіків, в тому числі і водій. Почався конфлікт, який переріс у бійку;
- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого водій відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.07.2025 року, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі;
- рапорт інспектора СРПП ВП №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Обихвіста Віталія від 07.07.2025;
- лист територіального сервісного центру МВС №6343 від 08.07.2025, згідно якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 , кат. А,В,С від 27.06.2002 року;
- письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , які повідомили, що 06.07.2025 року близько 16:00 год свідки відпочивали компанією на ставку в с. Кантакузівка. В цей час до свідків під`їхав автомобіль ВАЗ 21099, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 , який перебував в стані сп`яніння, а саме хитка хода, незв`язна мова. З ним разом також були троє чоловіків, які хотіли вигнати їх, в результаті чого між ними відбулась сварка, яка переросла в бійку, проте ніхто не постраждав. Після того, як ОСОБА_1 разом з компанією чоловіки почули, що викликають поліцію, всі сіли в автомобіль та поїхали в невідому напрямку;
- відеозапис подій від 06.07.2025 року, що долучений до протоколу про адміністративні правопорушення, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Доводи ж апеляційної скарги щодо відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом не знайшли свого підтвердження та спростовуються наступним.
Так, відповідно до показів свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , 06.07.2025 року близько 16:00 год ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після вчиненої з останніми сварки сів до автомобіля та поїхав у невідому напрямку.
Апеляційний суд констатує, що вказані свідки прямо вказують на факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у день та час, зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення.
Пояснення вказаних свідків містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, є логічними, послідовними та такими, що не суперечать одне одному.
Будь-яких даних про наявність у вказаних свідків підстав оговорити ОСОБА_1 матеріали справи не містять, у зв`язку з чим у апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів їх об`єктивність та неупередженість.
Крім того, апеляційний суд констатує, що вказані показання свідків повністю корелюються з фактичними обставинами справи та іншими наявними у матеріалах доказами.
Зокрема, як убачається з відеозапису під назвою «Нестеренко 1», долученого до справи, працівники поліції женуться за автомобілем, який досить швидко та вдало маневруючи довгий час, все ж таки відривається вперед та зникає з поля обзору боді камер працівників поліції. Вказаний фрагмент, дійсно не містить фіксації особи, яка керувала автомобілем. 
Проте, як вбачається з наступних відеозаписів, а саме відеозапису під назвою « ОСОБА_7 2» під час з`ясування обставин події та спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , останній хоча спочатку і заперечував факт керування транспортним засобом саме ним, стверджуючи при цьому, що автомобілем керував його син, проте в подальшому, а саме на 18:10:10 хвилині зазначив, що оскільки вже так вийшло, що він вчинив правопорушення та винуватий у цьому, то пропонував працівникам поліції вирішити вказане питання на його користь іншим чином, без складання протоколу.

Апеляційний суд констатує, що зазначений відеозапис є належним та допустимим доказом, що підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як з використанням технічного приладу «Drager» Alcotest» так і в медичному закладі.

Дані відеофіксації узгоджуються між собою, є послідовними та не містять ознак монтажу чи вибіркового відтворення подій.

В той же час, апеляційний суд критично ставиться до доводів захисника щодо необхідності врахування показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки вказані свідки зазначають, що не бачили, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, з огляду на наступне.

Так, матеріали справи містять прямі, послідовні та узгоджені свідчення очевидців, які безпосередньо спостерігали факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. 
Тобто, у даному випадку констатації підлягає факт того, що відсутність спостереження події свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не заперечує факт того, що вона реально відбувалась та зафіксований свідками  ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . 

Доводи ж апеляційної скарги про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, на переконання апеляційного суду не можуть бути безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було роз`яснено його права і обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Проте, сам ОСОБА_1 відмовився від підписання вказаного протоколу.
Відсутність будь-яких заперечень щодо не роз`яснення таких прав, свідчить про те, що ОСОБА_1 , не потребував додаткового усного їх роз`яснення.

В той же час, апеляційний суд констатує, що згідно матеріалів справи ОСОБА_1 користувався послугами захисника, яка, здійснюючи його захист подавала до суду першої інстанції відповідні пояснення та скористалась правом оскарження постанови суду першої інстанції, шляхом подання апеляційної скарги.
Таким чином, апеляційний суд переконаний, що право ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя було забезпечено у повному обсязі, а процесуальний недолік у виді нероз`яснення останньому під час складання протоколу його прав, саме уголос, не вплинув на об`єктивність встановлення фактичних обставин правопорушення. 

Таким чином, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити щодо необґрунтованості доводів апеляційної скарги, оскільки зібраними по справі доказами в повній мірі підтверджена наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.

Отже, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою, підстав же для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Музиченко О.В., – залишити без задоволення.

Постанову Валківського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,  – залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя     О.Ю. Грошева