Справа № 486/2105/25
Провадження № 2/486/480/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
27 січня 2026 року м. Південноукраїнськ
Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Волощук О.О.,
за участю секретаря судового засідання Грабовської А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.03.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» №1381350, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в сумі 4800,00 грн. на умовах визначених кредитним договором, а споживач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. 22.10.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №22102024, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача, який являється боржниками ТОВ «Селфі Кредит» за кредитним договором №1381350 від 19.03.2024. Відповідач не виконував своїх зобов`язань жодному з кредиторів, тому станом на дату звернення до суду у нього виникла заборгованість у розмірі 40440,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 4800,00 грн.; заборгованості за процентами 26040,00 грн. ; заборгованості за комісією 0,00 грн.; заборгованості за штрафом 9600,00 грн. Посилаючись на викладене позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 40440,00 грн., судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.
У позові представник позивача просив здійснювати розгляд справи без його участі.
Ухвалою суду від 21.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, також витребувано докази, які 12.12 .2025 були надані до суду.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання був належним чином повідомлений, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, однак судова повістка не була вручена під час доставки та була повернута до суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, отже відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений. Також судом було здійснено виклик відповідача оголошенням, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України» та шляхом надсилання повідомлення відповідачу системою "Електронний суд". Відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши надані докази у справі в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 19.03.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1381350 в електронній формі, який разом з додатком до договору про надання споживчого кредиту підписано відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису, що відповідає вимогам п.9.2 та п.9.6 договору.
Підписання договору №1381350 від 19.03.2024 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» здійснено електронним підписом позичальника (споживача), відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора Т566 (19.03.2024 о 13:48:17), відповідно до умов цього договору.
Умови кредитного договору були попередньо погоджені відповідачем у Паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом.
Відповідно до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Відповідно до умов договору позичальником отримано кредит в сумі 4800,00 грн. на строк 350 днів на споживчі (особисті) потреби шляхом перерахування грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем, протягом робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Згідно з додатком до даного договору процентна ставка фіксована: стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту (п.1.5.1 цього Договору); знижена процентна ставка 2% в день та застосовується з дати видачі кредиту до 13.04.2024 року, якщо споживачем виконані умови для отримання знижки, зокрема до вказаного строку (включно) (+3 дні) здійснена сплата першого платежу з оплати процентів, згідно Графіку платежів або здійснено часткове дострокове повернення кредиту.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про всі умови кредитування, а саме: сукупну вартість кредиту, сплату відсотків та умови повернення кредитних коштів.
Окрім цього, до договору, долучено інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг ОСОБА_1 (додаток №2) та паспорт споживчого кредиту, які відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
19.03.2024 сума кредиту в розмірі 4800,00 грн. була перерахована споживачу на вказану ним у договорі платіжну картку № НОМЕР_1 через платіжну систему Session ID - 023618918323, з призначенням «зарахування на картку, маска картки № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» №20250422-650 від 22.04.2025, а також випискою по особовому рахунку відповідача.
Згідно відомостей листа АТ «Універсал Банк» від 12.12.2025, які надані суду на виконання ухвали суду від 21.11.2025 року про витребування доказів, що на ім`я ОСОБА_1 було емітовано карту№ НОМЕР_2 . Платіж від 19.03.2024 на суму 4800,00 грн. зараховано на рахунок, що емітований до вказаної картки. Зазначено те, що платіж проведено не по реквізитах, а через платіжну систему, у Банку відсутня інформація щодо призначення платежу. Також верифікація власника даної банківської картки було проведено Банком під час укладення договору.
Згідно із розрахунком наданим позивачем про стан заборгованості за договором №1381350 від 19.03.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 22.10.2024 у ОСОБА_1 утворилась заборгованість у розмірі 40440,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4800,00 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 26040,00 грн.; заборгованість за комісією 0,00 грн.; заборгованість за штрафом 9600,00 грн.
22.10.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №22102024, згідно з яким ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «Селфі Кредит».
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №22102024 від 22.10.2024 до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1381350 від 19.03.2024, сума по тілу кредиту 4800,00 грн., сума по відсоткам 26040,00 грн., сума по штрафу 9600,00 грн., загальна сума заборгованості 40440,00 грн.
14.10.2025 відповідачу ОСОБА_1 позивачем було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, проте заборгованість не погашена.
Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.
Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем договору №1381350 від 19.03.2024 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» з первісним кредитором, після підписання яких між сторонами договору виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникли зобов`язання повернути кредитору кошти відповідно до умов договору і сплатити відсотки за користування ним; набуття позивачем права вимоги до відповідача за цим договором.
Позивачем надано як докази на підтвердження позовних вимог копії вищезазначеного кредитного договору, укладеного відповідачем з первісним кредитором, докази отримання відповідачем кредитних коштів, копії договору факторингу, витяг з реєстрів боржників, розрахункок заборгованості первісного кредитора.
Оскільки відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за договором, виникла заборгованість.
Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість повністю не погашена, відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.
Тобто позивачем доведено порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за цим кредитним договором.
Розрахунок заборгованості первісного кредитора за договором №1381350 від 19.03.2024 підтверджує наявність та розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 4800,00 грн., тому ця вимога підлягає задоволенню.
Відповідно до розрахунку заборгованості первісного кредитора за договором №1381350 від 19.03.2024 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» відповідачу нараховано відсотки у розмірі 26040 грн. за період з 19.03.2024 по 22.10.2024. Вказаний розрахувнок відповідачем не спростовано, контр розрахунок не надано.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 26040 грн.
Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за штрафом в розмірі 9600,00 грн. 
Разом з тим, згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (з подальшими змінами) в Україні впроваджено та в подальшому неодноразово продовжено воєнний стан. На час розгляду справи правовий режим воєнного стану на території України не скасований.
Приймаючи до уваги те, що кредитний договір укладено в період дії в Україні воєнного стану, а отже і заборгованість за неустойкою (штраф, пеня) в сумі 9600,00 грн. нарахована відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 9600,00 грн. - заборгованості за штрафом до задоволення не підлягає.
Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку про те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором кредиту, належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в загальному розмірі 30840 грн., яка складається з: 4800,00 грн. основного боргу та 26040 грн. процентів за користування кредитними коштами. В іншій частині позову слід відмовити.
Щодо витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Апологет» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»; копію акту №857 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 08.10.2025; копію ордера на надання правничої допомоги серії ВС №1381377 від 02.07.2025; копію детального опису наданих послуг від 08.10.2025 до акту №857 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, відповідно до якого загальна вартість послуг, наданих позивачу становить 8000,00 грн.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23.01.2014 у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
Враховуючи незначну складність справи, предмет спору, значення справи для позивача, кількість часу, витраченого представником позивача для підготовки позовної заяви та інших процесуальних документів, виходячи із засад розумності розміру витрат на правничу допомогу та пропорційності позовних вимогам, з урахуванням часткового задоволення позову (76,3%), суд доходить висновку, що із ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача (76,3%), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1848 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 610, 1054, 1056 ЦК України, ст.ст. 76-81, 141, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, юридична адреса: 79029, Львівська область, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, поверх 4-й) заборгованість за кредитним договором №1381350 від 19.03.2024 у розмірі 30840 (тридцять тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 4800,00 грн.; заборгованість за процентами - 26040 грн. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, юридична адреса: 79029, Львівська область, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, поверх 4-й) 1848 (одну тисячу вісімсот сорок вісім) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя           О.О. Волощук