УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/6279/24 Головуючий у 1-й інст. Буткевич М. І. 
Категорія 19 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М., 
суддів: Талько О.Б., Павицької Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі
цивільну справу №278/6279/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська генетична компанія» до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, треті особи: державний реєстратор Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області Гур`єва Тетяна Вікторівна, приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Демецька Світлана Леонідівна, ОСОБА_2 , про визнання недійсним та скасування рішень, зобов`язання вчинення певних дій та витребування земельних ділянок
за апеляційною скаргою  ОСОБА_3 , поданою адвокатом Давиденком Віктором Віталійовичем,
на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2025, яка постановлена під головуванням судді Буткевича М.І. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року Приватне акціонерне товариство «Українська генетична компанія» звернулося до суду з позовом до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, в якому просить: визнати недійсним та скасувати рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 29 січня 2021 року №83 в частині затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність та передачі в приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером 1822085600:08:001:2723 загальною площею 2 га ОСОБА_2 ; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію вказаної земельної ділянки, а також земельних ділянок із кадастровими номерами: 1822085600:08:001:2753 та 1822085600:08:001:2754 площами по 1 га кожна; визнати протиправними та скасувати рішення: державного реєстратора Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області Гур`євої Т.В. від 10 лютого 2021 року №56546782 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , від 24 березня 2021 року №57250660 про погашення права власності та закриття об`єкта нерухомого майна, від 23 березня 2021 року №57247650 та від 24 березня 2021 року №57250090 про реєстрацію прав власності за ОСОБА_1 ; приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької С.Л. від 26 лютого 2021 року №56841989 про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 ; витребувати у ОСОБА_1 на користь ПрАТ "Українська генетична компанія" земельні ділянки з кадастровими номерами 1822085600:08:001:2753 та 1822085600:08:001:2754.
Позов обґрунтований тим, що Приватне акціонерне товариство «Українська генетична компанія» є правонаступником Житомирського обласного об`єднання по племінній справі у тваринництві «Облплемоб`єднання» та ВАТ «Житомироблплемоб`єднання», якому на підставі державного акта серії ЖТ-08 №000229 належала на праві постійного землекористування земельна ділянка в межах села Оліївка площею 17,4 га. Рішенням Оліївської сільської ради 23 вересня 2020 року №1263 припинено право постійного користування Житомирського обласного об`єднання по племінній справі у тваринництві «Облплемоб`єднання» на вказану земельну ділянку у зв`язку з припиненням діяльності підприємства, визнано таким, що втратив чинність вказаний державний акт на право постійного користування земельною ділянкою. Рішення Оліївської сільської ради є предметом оскарження в Господарському суді Житомирської області у справі №906/261/21. Рішенням Оліївської сільської ради від 29 січня 2021 року №83 із вказаної земельної ділянки площею 17,4 га відведено земельну ділянку з кадастровим номером 1822085600:08:001:2723 площею 2 га та передано у приватну власність ОСОБА_2 , який 26 лютого 2021 року продав її за договором купівлі-продажу ОСОБА_1 . За заявою останнього в березні 2021 року земельну ділянку з кадастровим номером 1822085600:08:001:2723 площею 2 га розділено на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: 1822085600:08:001:2753 та 1822085600:08:001:2754 площами по 1 га кожна та зареєстровано право власності на ці земельні ділянки за ОСОБА_1 , а право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1822085600:08:001:2723 площею 2 га погашено та закрито об`єкт нерухомого майна. Рішення Оліївської сільської ради про відведення та передачу в приватну власність земельної ділянки площею 2 га за рахунок земельної ділянки площею 17,4 га, а також її подальші продаж та розділ на дві частини порушують право постійного користування позивача. Він просить скасувати, як незаконні, всі прийняті рішення та реєстраційні дії щодо земельної ділянки 1822085600:08:001:2723 площею 2 га, а земельну ділянку повернути позивачу, як її постійному землекористувачу.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2025 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №906/261/21 за позовом ПрАТ «Українська генетична компанія» до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання недійсним та скасування рішення, визнання права постійного користування земельною ділянкою на підставі п.6 частини першої ст.251 ЦПК України.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу про зупинення провадження у цивільній справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що оскарження рішення Оліївської сільської ради про припинення права позивача користування земельною ділянкою в іншій справі не перешкоджає суду встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору на підставі наявних у матеріалах справи доказів. У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року в справі №6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі – це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. […] Проте, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд на порушення вимог пункту 4 частини першої ст.201 ЦПК України не вказав конкретну іншу справу та обставину, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, у чому саме полягає взаємозв`язок предметів розгляду інших справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи. При цьому суди взагалі не аналізували та не встановлювали у визначеному законом порядку, чи дійсно від наслідку розгляду іншої справи залежить прийняття рішення у зазначеній цивільній справі».

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції. 

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступним мотивів.

Зупиняючи провадження у справі на підставі п.6 частини першої ст.251 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що наявність права на звернення до суду з цим позовом залежить від вирішення Господарським судом Житомирської області справи №906/261/21, у якій позивач оскаржує рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 23 вересня 2020 року №1263 про припинення його права постійного користування земельною ділянкою площею17,4 га.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 6 частини першої ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відповідно до цієї ж норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За таких обставин, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.

Пов`язаність справ полягає в тому, що рішенням суду в іншій справі встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце лише у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить її розгляд.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі №6-1957цс16, та у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року в справі №308/5006/16-ц, від 07 листопада 2018 року в справі №1522/27468/12, визнаючи наявність підстав, передбачених ст.251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої ст. 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року в справі №761/33089/20 виснувано, що тлумачення пункту 6 частини першої ст.251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов: 1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі; 2) пов`язаність справ: пов`язаною зі справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть уплинути на подання й оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року в справі №357/10397/19 міститься висновок, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої ст.251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у конкретній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої ст.251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у цій справі має значення для цивільної справи, яка розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом спору в цій справі є, зокрема, законність рішення Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 29 січня 2021 року №83 в частині затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у приватну власність та передачі ОСОБА_2 в приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером 1822085600:08:001:2723 загальною площею 2 га, а також витребування у ОСОБА_1 , як власника, земельних ділянок із кадастровими номерами: 1822085600:08:001:2753 та 1822085600:08:001:2754.

При цьому, суд першої інстанції в порушення вимог п.6 частини першої ст.251 ЦПК України, зупиняючи провадження в цій цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі №906/261/21, не навів переконливих аргументів із приводу об`єктивної неможливості розгляду цієї цивільної справи до розгляду справи, що розглядалася в порядку господарського судочинства, не проаналізував предмет та підстави позову і не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що відсутність рішення в господарській справі №906/261/21 виключає можливість суду в цій цивільній справі на підставі наявних у ній доказів самостійно встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду в цій справі. 

Отже, не звернувши уваги на наведені вище обставини, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі, порушивши при цьому приписи п.6 частини першої ст.251 ЦПК України.

Згідно з п.4 частини першої ст.379 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо останній порушив норми матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції, якою зупинено провадження на підставі п.6 частини першої ст.251 ЦПК України, не може вважатися законною й обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Житомирського районного суду Житомирської області.

Керуючись ст.ст.268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , подану адвокатом Давиденком Віктором Віталійовичем, задовольнити.
Ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: