Справа № 646/5486/25	

Провадження № 3/646/86/2026

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2026 м. Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Серпутько Д.Є., за участі секретаря судових засідань Соболь Ю.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Попраса В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, про притягнення до адміністративної відповідальност відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:

До Основ`янського районного суду міста Харкова після доопрацювання з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції повторно надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 342705, 26.05.2025 о 21 год 41 хв за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, 40/42, водій ОСОБА_1 керував тз Mercedes-Benz S550, днз НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора драгер та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ (вул. Ахієзерів, 18а) водій ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху - керування ТЗ особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижує їх увагу та швидкість реакції. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановами суду від 12.06.2025 та 29.07.2025 адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 342705 від 26.05.2025) повертався до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, для належного оформлення у зв`язку з тим, що фабула протоколу містить викладення порушень водієм п. 2.5. ПДР України, а у вищевказаному протоколі про адміністративне правопорушення уповноваженою особою Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, зазначено, що водієм ОСОБА_1 порушено п. 2.9а ПДР України - керування ТЗ особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижує їх увагу та швидкість реакції.
На виконання вище вказаних постанов суду від 12.06.2025 та 29.07.2025 уповноваженою особою УПП в Харківській області ДПП до адміністративного матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, долучено довідки в яких зазначено, що в доданих до матеріалів справи на сторінці № 4 міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому зазначено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння не проводився, що також підтверджено рапортом (на сторінці № 6). Також в доданому рапорті зазначено про те, що при винесенні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 342705 від 26.05.2025 допущено помилку, де замість пункту 2.5 ПДР вказано пункт 2.9.а ПДР та просять вважати за вірне пункт 2.5 ПДР. Крім того, у вказаній довідці уповноваженою особою УПП в Харківській області ДПП зазначено про те, що вказаний адміністративний матеріал вже надходив на доопрацювання за аналогічними причинами, де на сторінці № 13 знаходиться додаток з проханням вважати за вірне пункт 2.5 ПДР. Внесення змін після підписання протоколу заборонено. Додатково від інспектора витребувано рапорт та додано до матеріалів справи. У зв`язку з чим просять розглядати матеріал у відповідності до наданих доказів та вважати за вірне пункт 2.5 ПДР.
У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Попрас В.О. просив суд провадження у справі № 646/5486/25 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що поліцейський, який склав протокол про адміністративне правопорушення, вважав, що відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння свідчить про те, що водій перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тому і зазначив в протоколі про порушення водієм п.2.9.а Правил дорожнього руху. При цьому в протоколі, не зазначено конкретно, в якому саме стані перебував водій: в стані алкогольного сп`яніння чи в стані наркотичного сп`яніння чи в стані іншого сп`яніння, що є порушенням права на захист. Звинувачення ж ОСОБА_1 в порушенні вимог п.2.9.а Правил дорожнього руху - керування ТЗ особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижує їх увагу та швидкість реакції - суперечить викладеній у протоколі фабулі правопорушення.
Крім того, у судове засідання яке було призначене 10.12.2025, як свідок викликалась інспектор патрульної поліції ОСОБА_2 , яка пояснила, що 26.05.2025 протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складав її напарник ОСОБА_3 , а направлення та акт огляду складала вона. Також зазначила про те, що водій мав ознаки алкогольного сп`яніння але відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою драгера. Однак, чи пропонувалось водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я інспектор не пам`ятає. ОСОБА_3 на виклик суду у судові засідання не з`явився, будь-яких письмових заяв не надав.
Також у судовому засіданні було переглянуто відеозаписи, долучені до матеріалів адміністративної справи, зі змісту яких убачається, що під час спілкування поліцейського з водієм ОСОБА_1 , водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння лише за допомогою газоаналізатора та після його відмови від такого огляду, одразу розпочато складання протоколу про адміністративне правопорушення. Проходження огляду в закладі охорони здоров`я водію поліцейськими не пропонувалось. Крім того, ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я і поліцейські не пропонували йому пройти такий огляд.
Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до наступного.
У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Положеннями ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП визначено, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративним порушенням відповідно до ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п. 8 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15 березня 2016 року за № 672/5 протокол підписується уповноваженою посадовою особою та особою, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, а також може підписуватися свідками правопорушення у випадку їх наявності. У разі відмови особи, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, від підписання протоколу уповноважена посадова особа робить про це відповідний запис. Особа, щодо якої складається протокол про адміністративне правопорушення, має право викласти мотиви своєї відмови від його підписання.
Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Отже, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані сп`яніння або відмова особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9а ПДР України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Дана позиція повністю відповідає усталеній позиції ЄСПЛ, практика якого згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, використовується судами як джерело права. Так, у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
В даному випадку, це стосується обов`язку водія пройти огляд на стан сп`яніння у відповідності до встановленого порядку, процедура якого визначена положеннями ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (Далі - Порядок) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (Далі - Інструкція).
Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції - огляду на стан сп`яніння, підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, що наведені у п. 3 та 4 цього ж розділу.
Відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку, є окремим правопорушенням, що також слідує з положень п. 8 вище вказаного Порядку, та у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).
Отже під час оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейський зобов`язаний здійснити послідовні дії встановлені законом та нормативно-правовими актами, а саме: провести огляд водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу запропонувати пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я. І лише у випадку відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я у поліцейського виникає обов`язок на складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Як вже зазначалось вище, з переглянутих відеозаписів долучених до матеріалів справи, убачається, що під час спілкування поліцейського з водієм, останньому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння лише за допомогою газоаналізатора, проходження огляду в закладі охорони здоров`я водію ОСОБА_1 поліцейським не пропонувалось.
Тому, висновок про те, що ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі КНП ХОР ОКНЛ, суперечить відеозапису, долученого до протоколу про адміністративне правопорушення.
Крім того, як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №342705 26.05.2025 о 21:41 год. за адресою: м. Харків, пр. Героїв Харкова, 40/42, водій ОСОБА_1 керував ТЗ з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатора Драгер та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ (вул. Ахієзерів, 18а) водій ОСОБА_1 відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху - керування ТЗ особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижує їх увагу та швидкість реакції, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд наголошує на тому, що встановлення пункту Правил дорожнього руху, який порушено водієм, є прямим обов`язком особи, яка склала протокол відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП.
Вказане у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №342705 від 26.05.2025, порушення водієм ОСОБА_1 п. 2.9.а ПДР України - керування ТЗ особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижує їх увагу та швидкість реакції, суперечить викладеній у протоколі фабулі правопорушення.
Відповідно до постанов суду від 12.06.2025 та 29.07.2025, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 судом двічі повертався до органу, який направив його для розгляду до суду, проте протиріччя усунуті не були доказів, підтверджуючих факт перебування водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижує їх увагу та швидкість реакції суду не надано.
Протокол є основним процесуальним документом, на підставі якого здійснюється розгляд справи по суті, тому обставини, викладені в протоколі, не можуть в подальшому ніким бути змінені будь яким чином, в тому числі особою, яка склала протокол, оскільки це заборонено Законом, а справа повинна судом розглядатися на підставі даних, зазначених в протоколі.
Розглядаючи справи про адміністративне правопорушення, суд не може вийти за межі обвинувачення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення, або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, змінити правову кваліфікацію щодо порушених пунктів Правил дорожнього руху чи статті КУпАП, або іншим чином усунути протиріччя, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу.
В постанові Харківського апеляційного суду від 05.03.2025 по справі № 641/5683/24 - апеляційний суд зазначив, що кваліфікувати вчинене особою адміністративне правопорушення є виключною компетенцією суб`єкта уповноваженого на складання протоколу. Протокол, який складено відповідальною особою, представляє собою обвинувачення особи у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення (проступку), в межах якого суд здійснює розгляд справи. При цьому, суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке по суті, судом підтримується (рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08).
У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Отже, протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи долученні до матеріалів справи містять розбіжності. 
Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права із за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксера де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а також, що порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаними Конвенцією про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно ст. 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстроковим судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), п. 161, SeriesA заява № 25).
Крім того суд наголошує на тому, що рапорт поліцейського, відповідно до якого він просить вважати вірним викладення фабули обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, не може бути прийнятий у якості доказу внесення змін до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки такі дії не передбачені діючим законодавством та за своєю суттю є порушенням права особи, бути обізнаною про обставини звинувачення, так як обвинувачення може бути змінено виключно складанням нового протоколу про адміністративне правопорушення, що являє собою офіційний правовий акт щодо усіх складових вчиненого правопорушення.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, враховуючи, що у складеному протоколі не конкретно (взаємовиключно) викладено суть адміністративного правопорушення, встановлено факт недотримання порядку оформлення адміністративного правопорушення, не зібрані докази винуватості, фабула обвинувачення не відповідає фактичним обставинам та містить істотні суперечності, які не усунуті, що унеможливлює встановлення у діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1. ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 130, 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова.
Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на її оскарження.

Суддя          Д.Є. Серпутько