2/134/100/2026 
Справа № 134/1858/25
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

20 січня 2026 року   Крижопільський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого-судді: Зарічанського В.Г.          з участю секретаря: Балух О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Крижопіль цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В : 
20 листопада 2025 року до Крижопільського районного суду Вінницької області через підсистему «Електронний суд» надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 29.04.2025-100000914 у розмірі 18858,35 грн., а також судові витрати пов`язані з розглядом справи судовий збір в розмірі 2422, 40 грн.            Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.04.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 29.04.2025-100000914. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 8000 грн., строком 140 днів. Дата повернення кредиту 15.09.2025 року. Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування Кредитом, яка застосовується протягом усього строку на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми Кредиту та становить 1600,00 грн. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка 0,87%. Неустойка 80,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.       ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 18858,35 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7625,43 грн.; заборгованість по процентам 7472,92 грн.; по неустойці 3760,00 грн. які позивач хоче стягнути з відповідача. Разом з тим, позивач зазначив, що відповідачка частково сплатила по вищезазначеному кредитному договорі на суму 2018,19 грн. від 15.05.2025, на суму 1778,19 грн. від25.05.2025, на суму 1778,19 грн. від 09.06.2025, загальну суму 5574,57 грн., які врахуванні при формуванні суми заборгованості. Разом з тим, позивач просить стягнути судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2422,40 грн.            Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 26 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.    30 грудня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Зачепіло З.Я. надійшов відзив, де відповідач позов не визнає та із сумою заборгованості у розмірі 18858,35 грн. не погоджується, вважає її необгрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами та такою, що не підлягає задоволенню. Крім того, у матеріалах справи відсутні первинні документи, які підтверджують видачу кредитних коштів Відповідачеві саме у тих розмірах, що зазначає позивач. На підтвердження позовних вимог, позивачем надано квитанцію платіжного сервісу Liqрау про переказ грошових коштів, втім надана квитанція не може слугувати доказом переказу коштів. Вказаний документ, який використаний позивачем в якості доказу перерахування кредитних коштів в сумі 8 000.00 гривень на рахунок ОСОБА_1 , не є достовірним доказом отримання кредиту відповідачем, оскільки, документ не містись не містить реквізитів отримувача та назви фінансової установи отримувача, а тому не убачається за можливе достеменно встановити, що кредитні кошти в розмірі 8 000.00 гривень перераховані саме на рахунок ОСОБА_1 і отримані нею, також реквізити повного карткового рахунку позичальника (на який мало бути здійснено перерахування кредитних коштів) в матеріалах справи не міститься.   Крім того, у матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також, зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором складений самим позивачем, і не містить жодного підтвердження реальності господарської операції. По ньому не можна вирахувати коли заборгованість була переведена в прострочену, чи були сплати з боку Відповідача, який був порядок нарахування відсотків, в якому розмірі вони були нараховані, коли вони були нараховані тощо.     Також, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість за неустойкою в розмірі 3760 грн, нараховувалась відповідно до ст. 625 ЦПК України за такий період, коли це було заборонено відповідно до Закону (п. 15; п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України), а відтак не можуть бути стягнуті з відповідача 3 о річних та інфляційні витрати, оскільки Позичальник звільнений від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за даним договором під час дії воєнного стану та нарахування заборгованості за комісією в розмірі- 1600 грн. – також є незаконним.     12 січня 2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.        Представник позивача в позовній заяві зазначив про слухання справи у його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення суду не заперечує.     Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, причина неявки суду не відома.              Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.      Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.          В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.          Згідно із ст. ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.     Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.           Так, судом встановлено, що 29.04.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 29.04.2025-100000914. Відповідно до умов договору відповідачеві надано кредит у розмірі 8000,00 грн., строком 140 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 15.09.2025 року. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту передбачена. Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та строку виплати кредиту, установлених договором, на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Кредитодавець також інформує Позичальника про зміну строку повернення Кредиту шляхом відправлення повідомлення в особистий кабінет Позичальника на вебсайті Кредитодавця, який є створеним на момент укладення даного кредитного договору або створюється Позичальнику при укладенні ним даного договору, та є обраним за згодою з Позичальником каналом для комунікації, для відправлення повідомлень про зміну строку повернення Кредиту та строку виплати кредиту. Ініціювання споживачем продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування відбувається без змін умов попередньо укладеного договору в бік погіршення для споживача. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 20% від суми Кредиту та дорівнює 1600 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Договором не передбачено змін в умовах надання фінансової послуги, щодо якої укладено договір, крім продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування та строку виплати кредиту у порядку, передбаченому договором. Протягом строку дії договору тарифи та комісія(ії) за фінансовою послугою залишаються незмінними. Кредитодавець не надає додаткових та/або супутніх послуг. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка 0,87% Неустойка: 80 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного неналежно виконаного зобов`язання.          Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти, комісію.     Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.      Відповідно до п. 4.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74XX-XXXX-2494.     Відповідачка ОСОБА_1 29.04.2025 електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором Е736 підписала пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримала на свій рахунок кошти у розмірі 8000 грн., а отже акцептовано умови договору.    Відповідачка ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору № 29.04.2025-100000914 пройшла ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку.               Відповідно до довідки № 112-1311 від 13.11.2025 наданої ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вбачається, що 29.04.2025 о 11:54:17 успішно перераховані кошти на суму 8000,00 гривень на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі іРау.uа 725759126, призначення платежу: Видача за договором кредиту № 29.04.2025-100000914 (а.с. 29).           Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 29.04.2025-100000914 від 29.04.2025, позивач стверджує, що відповідачка ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 18858,35 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7625,43 грн.; заборгованість по процентам 7472,92 грн.; неустойки 3760,00 грн.  Таким чином між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.        У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.        За змістом ст. ст.626, 28 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.    Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.           Згідно зі ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.      Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.     Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.       Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.              Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.           Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.    Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.            Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.             Судом встановлено, що відповідачка 29.04.2025 підписала Кредитний договір № 29.04.2025-100000914 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е736 та отримала від ТОВ «Споживчий центр» суму позики в розмірі 8000,00 гривень на картковий рахунок. Доказів протилежного відповідач суду не надала.  Разом з тим відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором.    Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачка суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування нею наданими їй банком кредитними коштами, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості.          Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.             За приписами ч.2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.                Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.              На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч.2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування"Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 року №16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до пункту 5 Правил Кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на тому, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил).            Отже, як вбачається з умов даного Договору про надання споживчого кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» встановлення комісії за надання кредиту в розмірі 1600,00 грн., є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів. Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.         Разом з тим, позивачем на надано детального розрахунку заборгованості, тому суд здійснює сам розрахунок заборгованості по відсотках для визначення суми заборгованості. Так як вбачається із Договору розмір кредиту становить 8000,00 грн., процента ставка становить 1% в день за кожен день користування кредитними коштами. Строк на який надається кредит 140 днів. Як вбачається із позовної заяви відповідачем проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договорі на суму 5574,57 грн. Та як вбачається із розрахунку заборгованості із даної оплати відповідача 4,57 грн. пішло на оплату кредиту, 1600,00 грн. пішло на оплату комісії, а решту 3974,00 пішло на оплату відсотків за користування кредиту.            З огляду на зазначене, суд приводить наступний розрахунок: 8000,00*1%*41 день (по дату часткової оплати кредиту)=3280,00 грн. відсотки. 7625,43 грн. (сума кредиту, яка залишилась після часткової сплати відповідачкою)*1%=76,26 грн в день*99 днів (залишок днів користування кредитом після часткової оплати відповідачкою суми заборгованості)=3126,66 грн відсотків. Разом за вказаний період відсотки становлять 6406,66 грн. Та з урахуванням часткової сплати по кредиту відповідачкою сума відсотків становить 2436,66 грн.               Тому суд прийшов до висновку, що відповідачки підлягає стягненню 2436,66 грн. заборгованість по процентах.           Разом тим, як вбачається із розрахунку заборгованості позивачем нараховано відповідачці 3760,00 грн заборгованість по неустойці.       Однак суд не погоджується із наведеним позивачем розрахунком заборгованості по неустойці за вказаним договором позики з огляду на наступне.      Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).           Оскільки воєнний стан в Україні продовжений та триває і на день винесення рішення суду, з огляду на це вимоги про стягнення нарахованих позивачем суми заборгованості по неустойці до задоволення не підлягають.         З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідач істотно порушила умови укладеного нею кредитного договору № 29.04.2025-100000914 від 29.04.2025, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашала кредит, проценти за користування ним, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу по тілу кредиту в розмірі 7625,43 грн.; заборгованість по процентам 2436,66 грн., а всього 10062,09 грн. заборгованості необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача, а у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.    З огляду на викладене позовну заяву необхідно задовольнити частково.   Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.        Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.   Згідно з платіжною інструкцією № СЦ00053896 від 17.11.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн.   Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволенню частково (54,0%) то відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1308 грн. 10 коп.    Керуючись ст.12,76,77,78, 79, 80, 81, 141, 211, 223, 263, 265,ЦПК України, ст. 11, 16, 215, 216,509, 525, 526, 530, 546, 610, 625, 629, 638, 639, 1052, 1054 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», суд
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.            Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», (код ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 , м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, 01032) - заборгованість за кредитним договором № 29.04.2025-100000914 від 29 квітня 2025 року у розмірі 10062 (десять тисяч шістдесят дві) гривні 09 копійок.      В решті позовних вимог відмовити.         Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», (код ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 , м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, 01032) - понесені позивачем судові витрати в розмірі 1308 (одну тисячу триста вісім) гривень 10 копійок.              Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.             Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.  Найменування сторін:     Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, юридична адреса: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, 01032.   Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: