Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2026 року Справа№200/7072/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Варбан Олександр Валентинович (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в інтересах ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) звернувся через підсистему Електронний суд до Донецького окружного адміністративного суду з позовом (з урахуванням наданих уточнень) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (код ЄДРПОУ 14035769, 46001, Тернопільська обл., м. Тернопіль, Майдан Волі, 3), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010, а 84122, Донецька область м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) про визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13 серпня 2025 року №056550006916; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 25 листопада 1992 року по 30 квітня 1994 року на посаді «палатної санітарки психіатричного відділення №2 в Костянтинівській міській психіатричній лікарні, з 01 червня 1994 року по 01 березня 2000 року на посаді «палатної санітарки психіатричного відділення №1 (з 20 травня 1997 року посаду перейменовано в молодшу палатну медичну сестру) в Костянтинівській міській психіатричній лікарні та повторно розглянути заяву від 06 серпня 2025 року про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1- 5/2018 (746/15) (Список №2). 
В обґрунтування зазначено, що у зв`язку із досягненням пенсійного віку (50 років) подано заяву на призначення пенсії від 06.08.2025, розгляд якої здійснено відповідачем і відмовлено у призначенні пенсії. Вважає таку відмову протиправною, оскільки управліннями не враховано, що право виходу на пенсію передбачено пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15). Тобто при досягненні 50 років (для жінок), а не 55 років як помилково вважають відповідачі за наявності 10 років стажу за Списком №2 та загального стажу не менше ніж 20 років. Посада «санітарки» «молодшої медсестри» психіатричної лікарні віднесена до Списку №2, Розділ ХХІV підпункт в), код посади 2260000в відповідно до Постанови Кабінету Міністрів №162 від 11.03.1994 року а саме молодший та середній медичний персонал у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах і відділеннях будинків дитини. Ці посади атестовані. У зв`язку з чим періоди роботи з 25 листопада 1992 року по 30 квітня 1994 року на посаді «палатної санітарки психіатричного відділення №2 в Костянтинівській міській психіатричній лікарні, з 01 червня 1994 року по 01 березня 2000 року на посаді «палатної санітарки психіатричного відділення №1 (з 20 травня 1997 року посаду перейменовано в молодшу палатну медичну сестру) в Костянтинівській міській психіатричній лікарні мали бути зараховані відповідачами до пільгового стажу за Списком №2. Згідно із записами в трудовій книжці в сукупності з довідками пільгового характеру стаж за Списком №2 становить більше 6 років. Отже наявне право виходу на пенсію у 52 роки.
На підтвердження сплати судового збору у розмірі 969,00 грн надана квитанція від 14.09.2025.
08 жовтня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі призначено розгляд справи за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області подані пояснення, в яких зазначено, що за результатами розгляду заяви від 06.08.2025 ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Тернопільській області прийнято рішення про відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. За результатами розгляду заяви від 06.08.2025 ОСОБА_1 страховий стаж становить 35 років 09 місяців 13 днів, у тому числі пільговий стаж роботи за Списком № 2 - 00 років 05 місяців 02 дні. До пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано періоди роботи з 25.11.1992 по 30.04.1994, з 01.06.1997 по 31.10.1997, з 01.08.1998 по 15.12.1999, згідно довідки пільгового характеру від 09.06.2025 № 29, виданій Обласною клінічною психіатричною лікарнею м. Слов`янськ Донецької області, оскільки в переліку атестації робочих місць відповідно до наказу від 06.12.1994 № 02-6/63а відсутній відділ, в якому працювала позивачка. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за даними трудової книжки серії НОМЕР_3 працювала в Костянтинівській міській психіатричній лікарні на посаді «палатної санітарки психіатричного відділення №2» у період 25.11.1992 - 30.04.1994, на посаді «палатної санітарки психіатричного відділення №1» - 0,5 ставки у період 01.05.1994 - 31.05.1994, палатної санітарки психіатричного відділення №1 (перейменовано - «молодша палатна медична сестра психіатричного відділення №1») у період 01.06.1994 - 01.03.2000.
На підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії надана відповідна довідка Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня м.Слов`янськ» від 09.06.2025 №29 згідно якої, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 працювала повний робочий день у Костянтинівській міській психіатричній лікарні і в період 
з 25.11.1992 по 30.04.1994 (2 роки 5 днів) на посаді палатної санітарки психіатричного відділення №2, 
з 01.06.1994 - 31.10.1997 (3 роки 02 місяці) на посаді палатної медсестри психіатричного відділення №1, 
з 01.08.1998 по 01.03.2000 (1 рік 07 місяців) на посаді палатної медсестри психіатричного відділення №1 виконувала безпосередньо обслуговування хворих на психіку за професією «палатної санітарки, молодшої медсестри», що передбачена Списком №2 розділу ХХІV підрозділ 2260000в, затвердженим постановою КМУ від 11.03.1994 №162, Списком №2 розділу ХХІV підрозділу 24 пункту 24в, затвердженим постановою КМУ від 16.01.2003 №36. Довідка видана з урахуванням атестації робочих місць, що проведена в 1994 році (наказ від 06.12.1994 №02-6/63а, в 1999 році (наказ від 16.12.1993 №02-6/98).
Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства "Обласна клінічна психіатрична лікарня м.Слов`янськ" від 09.06.2025 №30 ОСОБА_1 працювала у періоди з 25.11.1992 по 30.04.1994, з 01.06.1994 по 31.10.1997, з 01.11.1997 по 31.07.1998, з 01.08.1998 по 01.0.2000, на 0,5 ставки в період з 01.05.1994 по 31.05.1994 на посадах «палатної санітарки психіатричного відділення», «молодшої палатної медсестри психіатричного відділення», «палатної медсестри психіатричного відділення». Така довідка надана для пред`явлення до ПФУ для обліку стажу роботи по ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 
06 серпня 2025 року звернулася із заявою про призначення пенсії.
13 серпня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області за результатом розгляду заяви прийнято рішення №056550006916 про відмову в призначенні пенсії. Управлінням встановлено, що вік заявниці - 50 років, страховий стаж - 35 років 09 місяців 13 днів, пільговий 5 місяців 02 дні. До пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано періоди роботи з 25.11.1992 по 30.04.1994, з 01.06.1994 по 31.10.1997, з 01.08.1998 по 15.12.1999, оскільки в переліку атестації робочих місць відповідно до наказу від 06.12.1994 № 02-6/63а відсутній відділ в якому працювала позивачка.
З наданих до суду пояснень Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 21.10.2025 вбачається, що рішення від 13.08.2025 №056550006916 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області за результатом розгляду заяви від 06.08.2025.
З розрахунку стажу (дата звернення за призначенням пенсії «06.08.2025») вбачається, що до пільгового стажу за Списком №2 зараховано роботу в медичному закладі (ст.60) з 16.12.1999 по 01.03.2000 ( 2 міс 16 днів, а з урахуванням кратності - 5 міс. 2 дні).
Позивач, не погодившись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у призначенні пільгової пенсії за віком звернулася за захистом своїх прав та інтересів до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
До цих змін порядок призначення пенсій на пільгових умовах визначався ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, п. б ст.13 цього закону в редакції, чинній до 01.04.2015 передбачала, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII (далі - Закон№ 213-VІІІ), який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, зокрема, пенсійний вік жінкам до 55 років. 
Рішенням Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 визнано неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний суд встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для чоловіків після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; для жінок - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020з одного боку, та Законом № 1058-ІV- з іншого в частині пенсійного віка для жінок. Перший із цих законів визначав такий вік на рівні 55, тоді як другий - 50. 
Положення зазначеним нормативно-правових актів суперечать один одному.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
В рішенні у зразковій справі № 360/3611/20 Велика палата Верховного суду зазначила, що суперечність положень Законів України „Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII та „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV в частині врегулювання питань призначення пенсій на пільгових умовах, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).
Велика палата Верховного суду в межах зразкової справи № 360/3611/20 дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІз урахуванням Рішення № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливим ля особи, а не Закону № 1058-ІV. Під час ухвалення рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).
Оскільки відповідно до наявних в матеріалах справи документів на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивачці виповнилося 50 років, при цьому її стаж є більшим ніж 20 років, то вона набуде право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону№ 1788-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII) з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) у разі наявності пільгового стажу роботи за умови зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України більшим ніж 10 років, що відповідає вимогам п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Щодо пільгового стажу за Списком №2 суд зазначає таке.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383). Згідно з пунктом 10 цього Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N637.
Як визначено пунктом 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
За змістом положень статті 62 Закону України № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 у період з 25 листопада 1992 року по 30 квітня 1994 року працювала на посаді «палатної санітарки психіатричного відділення №2» в Костянтинівській міській психіатричній лікарні, з 01 червня 1994 року по 01 березня 2000 року на посаді «палатної санітарки психіатричного відділення №1» (з 20 травня 1997 року посаду перейменовано в «молодшу палатну медичну сестру») в Костянтинівській міській психіатричній лікарні. 
Такі періоди не зараховані до пільгового стажу за Списком №2, оскільки в переліку атестації робочих місць відповідно до наказу від 06.12.1994 № 02-6/63а відсутній відділ в якому працювала позивачка.
Суд вважає таку відмову протиправною, з огляду на таке.
Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01 серпня 1992 року (далі Порядок №442) та розробленими на виконання вказаної постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Основна мета атестації, як вбачається із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Відповідно до пункту 10 Порядку №442 результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Тобто, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
В той же час, за приписами пункту 4 Порядку №442 відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Аналізуючи наведене, суд зазначає, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, №2, за якими документи з атестації робочих місць відсутні з незалежних від них причин, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенси за віком на пільгових умовах. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Посада «санітарки» «молодшої медсестри» психіатричної лікарні віднесена до Списку №2, Розділ ХХІV підпункт в), код посади 2260000в відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року а саме молодший та середній медичний персонал у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах і відділеннях будинків дитини, а також до Списку №2 Розділ ХХІV підрозділ 24 затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.
На підтвердження наявного пільгового стажу надані довідки Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня м.Слов`янськ» від 09.06.2025 №25 та від 09.06.2025 №30, які містять інформацію про пільговий характер роботи позивача. Довідка від 09.06.2025 №25 містить відомості про проведену атестацію робочих місць, а саме накази від 06.12.1994 №02-6/63а, від 16.12.1999 №02-6/98.
З урахуванням наведеного відмова у зарахуванні періодів роботи з 25 листопада 1992 року по 30 квітня 1994 року на посаді «палатної санітарки психіатричного відділення №2» в Костянтинівській міській психіатричній лікарні, з 01 червня 1994 року по 01 березня 2000 року на посаді «палатної санітарки психіатричного відділення №1» (з 20 травня 1997 року посаду перейменовано в «молодшу палатну медичну сестру») в Костянтинівській міській психіатричній лікарні є протиправною. 
Отже, вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення, в якому викладена відмова у зарахуванні до пільгового стажу відповідних періодів роботи підлягають задоволенню.
З метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 06.08.2025 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII) з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 25 листопада 1992 року по 30 квітня 1994 року на посаді «палатної санітарки психіатричного відділення №2» в Костянтинівській міській психіатричній лікарні, з 01 червня 1994 року по 01 березня 2000 року на посаді «палатної санітарки психіатричного відділення №1» (з 20 травня 1997 року посаду перейменовано в «молодшу палатну медичну сестру») в Костянтинівській міській психіатричній лікарні.
Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. 
Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що фактично, позовні вимоги задоволенні, оскільки скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії, а вимога про зобов`язання вчинити певні дії є похідною, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 5-14, 19-22, 72-78, 94, 132-143, 159-165, 241-247, 255, 295-297 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13 серпня 2025 року №056550006916. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (код ЄДРПОУ 14035769, 46001, Тернопільська обл., м. Тернопіль, Майдан Волі, 3)повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 06.08.2025 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII) з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 25 листопада 1992 року по 30 квітня 1994 року на посаді «палатної санітарки психіатричного відділення №2» в Костянтинівській міській психіатричній лікарні, з 01 червня 1994 року по 01 березня 2000 року на посаді «палатної санітарки психіатричного відділення №1» (з 20 травня 1997 року посаду перейменовано в «молодшу палатну медичну сестру») в Костянтинівській міській психіатричній лікарні. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (код ЄДРПОУ 14035769, 46001, Тернопільська обл., м. Тернопіль, Майдан Волі, 3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) суму судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош