Справа № 944/1321/25
Провадження №2/944/1207/25

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Поворозника Д.Б.,
за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
14 березня 2025 року ТзОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 467762-КС-001 про надання кредиту від 11.06.2023 року, що становить 54822,02 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 35272,02 грн; суми прострочених платежів за комісією - 2550,00 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 467762-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 11.06.2023 року направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 467762-КС-001 про надання кредиту. 11.06.2023 року ОСОБА_1 , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 467762-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8561, на номер телефону НОМЕР_1 , котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 11.06.2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 було укладено Договір № 467762-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 17000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1.15826489 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 17 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 467762 КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 467762-КС-001, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Внаслідок цього, станом на 14.09.2024 утворилась заборгованість за Договором № 467762-КС-001 про надання кредиту в розмірі 54822,02 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 35272,02 грн; суми прострочених платежів за комісією - 2550,00 грн.
Ухвалою від 25 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
31 березня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Телішевського І.Д. надійшов відзив, у якому сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову. 
На обґрунтування відзиву зазначає таке. Так, кредитний договір є консенсуальним, тобто укладеним з моменту підписання його сторонами, а не з моменту передачі коштів позичальнику. Тобто фактичне виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за договором передати позичальнику кошти може не відбутися, може відбутися в іншому розмірі, ніж обумовлено договором. Відтак, сам кредитний договір (договір позики), копія якого долучена до матеріалів справи, не є доказом передачі коштів від кредитодавця до позичальника. Таким доказом є лише відповідний платіжний документ, якого (яких) позивач суду не надав, тобто не підтвердив факту передачі кредитних коштів відповідачці. Крім того, згідно з п. 3.2.3 Договору, копія якого долучена до позовної заяви, тіло кредиту становить 17 тис. грн, за період дії договору з 11 червня 2023 року до 01.10.2023 року поверненню підлягало 17 тис. грн. кредиту, 16130,00 грн процентів і 2550,00 грн комісії, а разом 35680,00 грн. Однак, як вбачається з долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості, позивач продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом до 14.09.2024 року, хоча зобов`язання по сплаті відсотків припинилися 01.10.2023 року (термін дії договору - п. 2.7. договору), відтак, позивачем безпідставно, всупереч вимог ст. ст. 1048, 1050 ЦК України, нараховано заборгованість в сумі 54822,02 грн.
31 березня 2025 року представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» адвокат Виноградов Ю.Е. подав до суду відповідь на відзив, у яких просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі. 
З приводу відзиву зазначив таке. Під час укладення Кредитного договору сторони погодились укласти Кредитний договір з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (що зазначено на самому початку Кредитного договору). Кредитний договір укладений між Позивачем та Відповідачем НЕ є договором приєднання (у розуміння ст. 634 Цивільного кодексу України). Відповідно до абзацу першого ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до абзацу другого ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Кредитний договір не підписувався Відповідачем з накладенням кваліфікованого електронного підпису Відповідача і не мав бути підписаним таким чином, оскільки як вже зазначалося вище, Кредитний договір між Позивачем та Відповідачем був укладений шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до вищевикладеного, примірники електронного Кредитного договору, акцепту та оферти на його укладення, надані Позивачем до суду, є їх оригіналами, й будь-які інші варіанти вищезазначених документів у Позивача відсутні та не можуть бути надані до суду. При цьому, оригінали вищезазначених документів були збережені в первісному та незмінному вигляді. Всі оригінали та/або копії доказів на яких ґрунтуються позовні вимоги були подані до суду разом з поданням позовної заяви/поданням інших заяви чи клопотань та були засвідчені з накладенням електронного цифрового підпису відповідного представника ТОВ «Бізнес Позика» під час їх подання через ЄСІТС «Електронний суд». Щодо перерахування Позивачем на рахунок Відповідача кредитних коштів в розмірі 17000,00 грн. повідомляємо, що до позовної заяви була додана довідка, сформована технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн», який надає послуги Позивачу на підставі Договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020. Цей Договір регулює відносини Установи з Клієнтом, згідно з якими Установа надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому платежів, що надходять на користь Клієнта в якості повернення (сплати) платниками сум кредитів/ позик/ фінансових кредитів/ відсотків (інших платежів) за кредитами/ позиками/ фінансовими кредитами, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та/або перерахування грошових коштів (п. 1.1. Договору). Номер картки для перерахування коштів за кредитним договором був вказаний Відповідачем при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. На підтвердження вищезазначеного, до позовної заяви був доданий витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи «Анкета клієнта», відповідно до якого Позичальником був зазначений номер банківської картки № НОМЕР_2 для перерахування на нього коштів. Відповідач в підтвердження своїх доводів про начебто не отримання кредиту від Позивача, міг просто надати суду виписку зі свого карткового рахунку в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК». ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за Кредитними договорами здійснюється Посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з Посередниками за допомогою платіжних систем Посередників. ТОВ «Бізнес Позика» не здійснює перерахування кредитних коштів Позичальникам зі своїх рахунків. На підтвердження перерахування кредитних коштів Позичальникам та зарахування платежів Позичальників за Кредитними договорами відповідні Посередники надають ТОВ «Бізнес Позика» довідки (довідки з платіжних систем). ТОВ «Бізнес Позика» не має жодного відношення до банківського рахунку Відповідача крім того, що на вказаний ним під час укладення кредитного договору номер банківської картки (відкритий під нього банківський рахунок) здійснюється перерахування кредитних коштів. Перерахування кредитних коштів за Кредитними договорами ТОВ «Бізнес Позика» відповідними посередниками відповідає положенням ст. 6 та ст. 9 Закону України «Про електронну комерцію», а вищевказані докази перерахування кредитних коштів є належними, допустимими та достатніми доказами перерахування кредитних коштів Відповідачу за Кредитним договором. Згідно з п. 7.4.7 Кредитного договору вказаний Позичальником (з метою отримання Кредиту) поточний (картковий) рахунок, а також інший поточний (картковий) рахунок, який у разі потреби може бути надано Позичальником Кредитодавцю, належать саме Позичальнику і жодні треті особи не мають до нього доступу чи жодних прав щодо нього. Номер картки для перерахування коштів за кредитним договором був вказаний Відповідачем при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. На підтвердження вищезазначеного, до позовної заяви був доданий витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи «анкета клієнта», відповідно до якого Позичальником був зазначений номер банківської картки № НОМЕР_2 для перерахування на нього коштів. Розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. Відповідач у Відзиві на позовну заяву не поясняє чому на його думку розрахунок, який до позовної заяви був доданий Позивачем, є начебто необґрунтованим, та таким, що начебто не узгоджується з матеріалами справи. Відповідач не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором. Порушення Позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення Кредиту. Встановлення у Кредитному договору процентів, які нараховуються на залишок заборгованості за Кредитним договором, відповідає принципу свободи договору. Уклавши Кредитний договір Позичальник добровільно погодився з його умовами. не слід ототожнювати проценти, які нараховуються протягом строку кредитування у відповідності до норм ЦК України в якості правомірної плати за користування кредитними коштами, наданими йому Позивачем у відповідності до умов Кредитного договору (статті 1048 та 1056-1 ЦК України) та процентів, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання, тобто у випадку, коли сума кредиту за Кредитним договором не повертається Позичальником у визначений ним строк (частина друга статті 625 ЦК України).
Також представник позивача подав клопотання про витребування доказів, які становлять банківську таємницю, а саме просив витребувати в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК»: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) або на ім`я іншої особи (із зазначенням ПІБ та РНОКПП такої особи); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за 11.06.2023.
На обґрунтування клопотання зазначав, що він не зміг самостійно отримати вищезазначені докази, оскільки відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Надання банком вищезазначених доказів має важливе значення для належного та правильного вирішення справи за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до Відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки надання цих доказів змогло б підтвердити або спростувати факт перерахування Відповідачу грошових коштів у розмірі 17000,00 грн за реквізитами, наданими нею.
Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 22 вересня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування в АТ КБ «ПриватБанк» письмового доказу у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) або на ім`я іншої особи (із зазначенням ПІБ та РНОКПП такої особи); письмового доказу у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за 11.06.2023.
11 листопада 2025 року від АТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду надійшла інформація, витребувана судом, згідно якою, на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк», емітовано карту № НОМЕР_2 ; згідно з випискою по рахунку № НОМЕР_2 , 11.06.2023 року на зазначений рахунок було зараховано переказ на суму 17000,00 грн (виписка додається). 
В судове засідання представник позивача ТзОВ «Бізнес Позика» Виноградов Ю.Е. не прибув, у відповіді на відзив просив проводити розгляд справи без участі сторони позивача. 
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, у відзиві на позовну заяву її представник Талішевський І.Д. просив проводити розгляд справи без участі сторони відповідача. 
Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи, на підставі наявних доказів.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи.
Оцінивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. 
Суд встановив, що 11 червня 2023 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Бізнес Позика» було укладено Договір про надання кредиту № 467762-КС-001, за умовами якого відповідачу було надано у кредит грошові кошти в сумі 17000,00 грн; сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить: 2,00000000 процентів за кожен день користування - стандартна, 1.15826489 процентів за кожен день користування - знижена. 
Як вбачається із зазначеного вище Договору позики від 11 червня 2023 року, такий підписаний сторонами електронними підписами з одноразовими ідентифікаторами, зокрема ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором UA-8561.
Отже, суд встановив, що даний договір був укладений сторонами в електронній формі. 
Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов Може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За нормою ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 Цивільного кодексу України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). 
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». 
Так, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону). 
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. 
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). 
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. 
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
У справі, що розглядається, судом установлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронних підписів. 
ТзОВ «БІЗПОЗИКА» направило ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 467762-КС-001 про надання кредиту, вона прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 467762-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8561 на номер телефону НОМЕР_1 , який нею було введено/відправлено.
Встановивши, що без здійснення вказаних дій ОСОБА_1 кредитний договір не був би укладений сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. 
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20.
Також відповідач та її представник не надали суду будь-яких обґрунтувань і доказів того, що такий кредитний договір ОСОБА_1 не укладався. 
Щодо доводів представника відповідача про те, що сам кредитний договір (договір позики), копія якого долучена до матеріалів справи, не є доказом передачі коштів від кредитодавця до позичальника, а таким доказом є лише відповідний платіжний документ, якого (яких) позивач суду не надав, тобто не підтвердив факту передачі кредитних коштів відповідачці, суд зазначає таке. 
Пунктом 3.1 Кредитного договору від 11 червня 2023 року № 467762-КС-001, укладеного між ОСОБА_1 та ТзОВ «Бізнес Позика», було передбачено, що Кредитодавець зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня укладення договору, надати позичальнику кредит, визначений в п. 2.1 Договору, шляхом безготівково переказу коштів на поточний (картковий) картковий рахунок Позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 Договору. 
Згідно наданою на вимогу суду листом від 30 жовтня 2025року № 20.1.0.0.0/7-250129/81313-БТ АТ КБ «ПриватБанк» інформацією та випискою по рахунку, на ім`я ОСОБА_2 в АТ КБ «ПриватБанк» емітовано карту № НОМЕР_2 , 11 червня 2023 року на дану картку було зараховано переказ в сумі 17000,00 грн. 
Дослідивши та оцінивши відомості, що містяться в описаних документах (Кредитний договір та лист АТ КБ «ПриватБанк» з випискою по рахунку ОСОБА_2 ) в їх сукупності та взаємозв`язку, а саме щодо дня перерахування коштів (11 червня 2023 року), їх суми (17000,00 грн), отримувача ( ОСОБА_2 ), номера банківської карти ( НОМЕР_2 ), суд вважає доведеним та підтвердженим належними, допустимим і достатніми доказами факт перерахування ТзОВ «Бізнес Позика» позики в розмірі 17000,00 грн на картковий рахунок ОСОБА_2 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до умов укладеного між ними Кредитного договору від 11 червня 2023 року № 467762-КС-001. 
Щодо твердження позивача про на рахунок коштів після закінчення строку договору, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. 
За умовами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору Стандартна процентна ставка в день становить 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка в день становить 1,15826489, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. 
Згідно з п. 3.2 Кредитного договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються заставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку№1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче. 
Пунктом 3.2.1 Кредитного договору передбачено, що у разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті Процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до Зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору. 
Згідно з п. 3.2.2 Кредитного договору сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку№ 1 до Договору, та до закінчення терміну дії Договору. 
Відповідно до п. 3.2.3 Кредитного договору сторони на момент укладення Договору встановили орієнтований графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка. Встановлений цим пунктом Кредитного договору графік платежів який передбачає сплату Відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту.
Всі істотні умови Кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту (у випадку її встановлення), строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо - встановлені у Кредитному договорі, який уклала відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію», уклавши Кредитний договір ОСОБА_1 добровільно погодилася з його умовами.
Як встановлено з розрахунку заборгованості, долученого до позовної заяви, заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором остаточно була визначена станом на 01 жовтня 2023 року, тобто в межах строку дії цього договору (загальна сума 54822,02 грн, з них: 17000,00 грн прострочені платежі за тілом кредиту; 35272,02 грн прострочені платежі за процентами; 2550,00 грн прострочені платежі за комісією), і після закінчення строку дії Кредитного договору не змінювалася, в тому числі проценти за Кредитним договором після закінчення строку його дії Кредитного договору ТзОВ «Бізнес Позика» не нараховувалися.
Також умови договору про сплату відсотків за користування позикою, на думку суду, є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договорів, оскільки пункти договору про розміри відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін, а саме договір укладено в електронній формі, про умови договору відповідач була ознайомлена попередньо, а відтак вільно та свідомо погодилася виконувати взяті на себе зобов`язання, в тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами. 
Договір позики укладений на визначений термін, за якими відповідач повинна була сплатити проценти, що є платою за користування кредитом, а штрафні санкції за договором позивачем не нараховувались. 
Наведене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року у справі № 582/202/22. 
Крім того, ст. 204 Цивільного кодексу України встановлена презумпція правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Суд враховує те, що ОСОБА_1 ні укладений з ТзОВ «Бізнес Позика» Кредитний договір від 11 червня 2023 року, ні окремі його умови не оспорювала, такі недійсними в судовому порядку не визнавалися, а відтак є обов`язковими до виконання. 
При цьому, за змістом висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21, саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. 
Однак власного розрахунку на спростування наданого позивачем, стороною відповідача суду не надано, наявними в матеріалах справи доказами не спростовано, як щодо тіла кредиту, так і щодо нарахованих позичальником процентів. 
Враховуючи описані вище обставини, встановлені в ході розгляду справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, наведену практику Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТзОВ «Бізнес Позика» слід задовольнити в повному обсязі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
За подання позовної заяви ТзОВ «Бізнес Позика» сплатило судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 6583 від 26 вересня 2024 року.
Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідачки ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача ТзОВ «Бізнес Позика» судові витрати із сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 13, 76-78, 81, 133, 137, 141, 142, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, 
вирішив:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 467762-КС-001 від 11 червня 2023 року в розмірі 54822 (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот двадцять дві) гривні 02 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судові витрати із сплати судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», код ЄДРПОУ 41084239, адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Лесі Українки, 26;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя     Д.Б.Поворозник