Справа № 454/1214/25	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Струс Т. В. ,
за участю секретаря Синевської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до Сокальської міської ради Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно, 
в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з даним позовом до суду та просить припинити спільну часткову власність ОСОБА_1 (ін. НОМЕР_1 ) на 19/1000 ідеальних частин від будинку, що розташований по АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 (ін. НОМЕР_1 ) право власності на окреме нежитлове приміщення №41, загальною площею 47,1м.кв., що знаходиться в будинку по АДРЕСА_1 .
На обґрунтування вимог зазначив, що йому належить 19/1000 частин вказаної будівлі. В нього існують перешкоди в здійсненні права власності на вказане майно, оскільки таке не виділено в окреме приміщення. Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 04.12.2024 року йому виділено в окреме нежитлове приміщення №41, яке становить 19/1000 ідеальних частин будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 47,1кв.м. Проте, позивач не може зареєструвати право власності через те, що не припинено його право спільної часткової власності, у зв`язку із цим не може користуватись приміщенням в повному обсязі. 
Представник позивача – адвокат Огорілко Ю.В. в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутності, позов підтримав.
Представник відповідача Сокальської міської ради Львівської області в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. 
Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.
Позивачу ОСОБА_1 належить 19/1000 частин будинку (магазин, прим.41) по АДРЕСА_1 , що є нежитловим приміщенням загальною площею 47,1кв.м, яке складається з магазину площею 39,7кв.м, кладової площею 2,6кв.м, кладової площею 4,8кв.м. Дані обставини встановлено з свідоцтва про право власності, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, інформації з державного реєстру речових прав, довідки №4460 від 22.11.2022р., технічного паспорта.
З висновку №5802 від 19.12.2023р. встановлено, що належні позивачу 19/1000 ідеальних частин будинку по АДРЕСА_1 , загальною площею 47,1кв.м, які складаються з: магазину площею 39,7кв.м, кладової площею 2,6кв.м, кладової площею 4,8кв.м, можуть бути виділені в натурі в окреме приміщення №41.
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 04.12.2024 року ОСОБА_1 виділено в окреме нежитлове приміщення №41, яке становить 19/1000 ідеальних частин будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 47,1кв.м.
Згідно ст.317 ЦК України, зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України.
В силу ст.356 ЦК України, Учасники спільної часткової власності мають право на частку у праві власності на майно, а не на конкретно визначену частку в майні.
Згідно з нормою ст. 357 ЦК частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Відповідно до ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У разі недосягнення згоди між співвласниками у праві спільної часткової власності про порядок володіння і користування спільним майном співвласник має право звернутися до суду з позовом про надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а якщо це неможливо – вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до ст. 364 ЦК кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу в натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду.
Виходячи з аналізу даних норм, суд дійшов висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. 
Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання не співмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під не співмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).
Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачу може бути виділено відокремлену частину нежитлових приміщень без завдання шкоди будівлі в цілому, припинено право спільної часткової власності, а тому суд визнає позов таким. що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд 

в и р і ш и в:

Позов задовольнити. 
Припинити спільну часткову власність ОСОБА_1 (ін. НОМЕР_1 ) на 19/1000 ідеальних частин від будинку, що розташований по АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 (ін. НОМЕР_1 ) право власності на нежитлове приміщення № 41, загальною площею 47,1м.кв., що знаходиться в будинку по АДРЕСА_1 . 
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Сокальська міська рада Львівської області, ЄДРПОУ:26205171, місцезнаходження: вул.Шептицького,44, м.Сокаль, Шептицький район, Львівська область. 

Головуючий: Т. В. Струс