ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2026 року	справа № 380/16910/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач), від імені якого діє Леонтьєв О.В., звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі – ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якому просить: - визнати протиправним не розгляд відповідачем рапорту старшого солдата ОСОБА_1 від 14 серпня 2025 року про направлення його на лікування згідно рекомендацій лікарів; - зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення, згідного якого направити старшого солдата ОСОБА_1 на лікування в медичний заклад (відділення) неврологічного (хірургічного) напрямку, а також ЛОР.
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що проходить військову службу у різних підрозділах військової частини НОМЕР_1 . 9 жовтня 2024 року позивач ОСОБА_1 при виконанні бойового завдання отримав акубаротравму з пошкодженням барабанної перетинки, вогнепальне осколкове поранення голови, перфорацію барабанної перетинки. Надана медична допомога силами медичної роти військової частини НОМЕР_1 . 14 серпня 2025 року, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та на виконання рекомендації лікаря позивач ОСОБА_1 подав рапорт по команді для отримання направлення на лікування. В задоволенні рапорту йому відмовлено на тій підставі, що він оглянутий медкомісією ВЛК та визнаний здоровим, придатним до військової служби. Позивач звертає увагу, що не клопотав про направлення його на медичний огляд, а клопотав про його направлення на лікування. Тому відмова відповідача свідчить про бездіяльність військової частини та не розгляд рапорту по суті поставленого у ньому питання. Крім того, звертає увагу суду, що накладена на рапорті резолюція викладена у формі «НЕ РЕАЛІЗОВАНО», що не відповідає порядку розгляду рапортів, затвердженому 06.08.2024 року Наказом № 531. Зазначає, що відповідач проігнорував рекомендації лікарів зазначені у виписці з медичної карти стаціонарного хворого № 102488418 від 07.06.2025 року про те, що позивачу потрібно пройти ВЛК з приводу подальшого лікування в неврологічному (хірургічному) відділенні. 
Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Звертає увагу суду на те, що позовна вимога про визнання протиправним нерозгляду відповідачем рапорту старшого солдата ОСОБА_1 від 14 серпня 2025 року про направлення його на лікування згідно рекомендацій лікарів не відповідає змісту позовної заяви, оскільки в самому позові, позивач неодноразово вказує на те, що за результатами розгляду рапорту було прийнято рішення про відмову в задоволенні і позивач вважає її необґрунтованою та незаконною. Приймаючи відмову у задоволенні рапорту солдата ОСОБА_1 від 14 серпня 2025 року про направлення його на лікування згідно рекомендацій лікарів, військова частина НОМЕР_1 керувалася висновком позаштатної медичної комісії «Гарнізонній ВЛК № 3 м. Балаклія». За результатами огляду винесена постанова на підставі статей 13«в», 23«в», 39«в», 64«в» та 79«в» графи ІІ Розкладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого Наказом № 402 Міністра оборони України від 14.08.2008 (далі – Наказ № 402), згідно якої ОСОБА_1 визнано повністю придатним до військової служби. Результати огляду оформлені Довідкою ВЛК № 2025-0626-1149-1876-0 від 05.07.2025 року. Отже, рішення військової частини НОМЕР_1 ґрунтувалося виключно на підставі медичних документів. Враховуючи наведене, вважає, що підстави для задоволення цієї вимоги відсутні. Щодо позовних вимог в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення, згідно якого направити старшого солдата ОСОБА_1 на лікування в медичний заклад (відділення) неврологічного (хірургічного) напрямку, а також ЛОР, вважає що такі є дискреційними повноваженнями відповідача. Враховуючи наведене вище, військова частина НОМЕР_1 , вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Позивач подав відповідь на відзив. Зазначив, що доводи відповідача є безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства. Стверджує, що саме зобов`язання відповідача прийняти рішення, згідно якого направити старшого солдата ОСОБА_1 на лікування в медичний заклад є належним та ефективним способом захисту та сприятиме відновленню порушеного права позивача.
Суд з`ясував зміст позовних вимог та заперечень на позов, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:
ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки про обставини травми від 20.10.2024 року № 612 ОСОБА_1 09.10.2024 року отримав перфорацію барабанної перетинки, акубаротравму з пошкодженням барабанної перетинки зліва, ВОСП м/т волосистої частини голови (непроникаюче) за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання завдань за призначенням у районі населеного пункту АДРЕСА_1 (а.с. 30). 
Відповідно до виписки № 8745 з медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_1 звернувся 10.10.2024 зі скаргами на пониження слуху, головний біль, нудоту. Хворіє з 09.10.2024 року, коли отримав травму внаслідок ворожого обстрілу. Перебував на лікуванні до 21.10.2024 року. Діагноз при виписці: акубаротравма. Посттравматична перфорація лівої барабанної перетинки. Гостра посттравматична комбінована приглухуватість І ступеня, зниження слуху. Лікарем-отоларингологом 10.02.2025 надана рекомендація проходити стаціонарне медичне лікування 1 раз на рік з приводу пониження слуху.
У Виписці з медичної карти стаціонарного хворого № 102488418 від 07.06.2025 року зазначена рекомендація лікарів: «потрібно ВЛК з приводу подальшого лікування в неврологічному (хірургічному) відділенні» (а.с. 24).
На виконання зазначених рекомендацій 05.07.2025 ОСОБА_1 оглянутий позаштатною медичною комісією «Гарнізонній ВЛК № 3 м. Балаклія». За результатами огляду винесена постанова на підставі статей 13«в», 23«в», 39«в», 64«в» та 79«в» графи ІІ Розкладу хвороб, згідно якої ОСОБА_1 визнано повністю придатним до військової служби. Результати огляду оформлені Довідкою ВЛК № 2025-0626-1149-1876-0 від 05.07.2025 року (а.с. 26).
14 серпня 2025 року ОСОБА_1 подав рапорт по команді для отримання направлення на лікування, обґрунтований погіршенням стану здоров`я та на виконання рекомендації лікаря (а.с. 40).
17.08.2025 року командир ВЧ НОМЕР_1 розглянув рапорт ОСОБА_1 шляхом накладення на нього резолюції такого змісту «Не реалізовано. Відповідно до висновку ВЛК № 2025-0626-1149-1876-0 від 5.07.2025 року «придатний до військової служби». Рекомендації щодо направлення на стаціонарне лікування відсутні. Рекомендовано лікування в умовах медичної роти» (а.с. 40).
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII.
Частиною 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною 10 статті 2 Закону № 2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.
Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно з пунктом 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення № 402 направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.
Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.
Наказом Міністерства оборони України № 531 від 06.08.2024, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.08.2024 за № 1214/42559, затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України (надалі - Порядок № 531).
Порядок № 531 визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту.
Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 531 з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника).
За правилами пунктів 1, 2 розділу ІІ Порядку № 531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.
Особливості подання та розгляду рапортів у паперовій формі регламентовані розділом ІІІ Порядку № 531, який містить такі норми:
1. У паперовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок "Рапорт"; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.
2. Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.
Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку.
Додатком 1 до Порядку № 531 визначено вимоги до оформлення резолюції (рішення) до рапорту військовослужбовця, а саме: ПОГОДЖЕНО або НЕ ПОГОДЖЕНО (зазначається правова підстава та обґрунтування) посада безпосереднього командира (начальника) військове звання, підпис, Ім`я прізвище (для рапорту, поданого в паперовій формі).
3. Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
4. Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
5. Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).
6. Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.
9. Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:
1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;
2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
При прийнятті рішення суд керується такими мотивами:
ОСОБА_1 у жовтні 2024 року отримав травму внаслідок ворожого обстрілу, з приводу чого проходив стаціонарне лікування у період з 10.10.2024 по 21.10.2024 із встановленням діагнозу акубаротравми та посттравматичної приглухуватості. У подальшому лікарем-отоларингологом 10.02.2025 надано рекомендацію щодо можливості проходження стаціонарного лікування один раз на рік у зв`язку зі зниженням слуху. Згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого від 07.06.2025 позивачу рекомендовано проходження військово-лікарської комісії з приводу подальшого лікування у неврологічному (хірургічному) відділенні. На виконання зазначених рекомендацій 05.07.2025 позивач був оглянутий гарнізонною військово-лікарською комісією №3 м. Балаклія, за результатами чого відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, та статей Розкладу хвороб, був визнаний повністю придатним до військової служби. Результати огляду оформлені довідкою ВЛК від 05.07.2025 року, яка є чинною.
14.08.2025 позивач звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з рапортом про направлення його на лікування згідно з рекомендаціями лікарів. За результатами розгляду зазначеного рапорту посадовою особою відповідача на ньому була накладена резолюція, якою відмовлено у його реалізації з підстав наявності чинного висновку військово-лікарської комісії про придатність позивача до військової служби, відсутність рекомендацій щодо стаціонарного лікування та можливість лікування в умовах медичної роти.
Щодо аргументів позивача про порушення відповідачем порядку розгляду рапорта шляхом накладення резолюції у формі «не реалізовано» замість «погоджено/не погоджено», суд зазначає таке. Накладення командиром (начальником) резолюції на рапорт є належним способом розгляду такого, що підтверджується Інструкцією з діловодства у ЗСУ, затвердженої Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 № 40 та зареєстрованим у Мін`юсті Наказ МОУ від 06.08.2024 року № 531 «Про затвердження Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України». 
Суд констатує, що зі змісту резолюції відповідача зрозуміло, яке саме рішення прийняте за результатами розгляду рапорта (про відмову у направленні на стаціонарне лікування) та підстави такої відмови (відповідно до рішення ВЛК № 2025-0626-1149-1876-0 від 05.07.2025 визнаний придатним до військової служби, відсутні рекомендації щодо стаціонарного лікування та можливість лікування в умовах медичної роти). Сам факт накладення резолюції на рапорт свідчить про розгляд звернення та прийняття відповідного управлінського рішення суб`єктом владних повноважень. Обраний відповідачем спосіб формулювання резолюції, у тому числі використання формулювання «не реалізовано», не змінює правової природи такого рішення та не може свідчити про відсутність реагування чи протиправну бездіяльність відповідача. Навіть за наявності формальних недоліків у оформленні резолюції такі обставини не впливають на суть прийнятого рішення та однозначно не свідчать про відсутність розгляду рапорту.
Щодо посилань позивача на те, що його рапорт не був розглянутий по суті поставленого у ньому питання, суд вважає такі необґрунтованими з таких мотивів: аналіз змісту резолюції, накладеної на рапорт позивача, свідчить про те, що відповідач надав відповідь саме на поставлене у рапорті питання щодо скерування ОСОБА_1 на лікування — про можливість лікування в медроті батальйону. Посилання на чинний висновок ВЛК у цьому випадку не є підміною предмета звернення, а відображає підставу прийнятого рішення, оскільки направлення військовослужбовця на стаціонарне лікування у межах проходження військової служби є похідним від висновків уповноважених медичних органів. Наявність висновку ВЛК про придатність позивача до військової служби та відсутність рекомендацій щодо стаціонарного лікування були об`єктивною причиною для вирішення поставленого у рапорті питання шляхом відмови у його задоволенні. Таким чином, доводи позивача про нерозгляд його рапорта по суті фактично зводяться до незгоди позивача з прийнятим командиром рішенням, проте не доводять бездіяльності відповідача та/або відсутності рішення за наслідками вирішення рапорта. 
Крім того, позивач посилається на те, що відповідач при розгляді рапорта не врахував рекомендації лікарів, зазначені у виписці з медичної карти стаціонарного хворого №102488418 від 07.06.2025 року необхідність проведення медичного огляду військово-лікарської комісії з приводу подальшого лікування в неврологічному (хірургічному) відділенні. Разом з тим, такі рекомендації лікарів щодо проходження лікування мають рекомендаційний характер і самі по собі не створюють безумовного обов`язку відповідача направляти військовослужбовця на саме на стаціонарне лікування. Суд також враховує, що відповідно до Положення № 402 саме військово-лікарська комісія є уповноваженим органом, який визначає ступінь придатності до військової служби та необхідність застосування медичних і реабілітаційних заходів. Відповідно до матеріалів справи, як на момент подання позивачем рапорта та його розгляду висновок військово-лікарської комісії про придатність позивача до військової служби є чинним. Позивач не надав суду доказів скасування чи визнання недійсним висновку ВЛК чи хоча би його оскарження в адміністративному або судовому порядку, а також не надав ні суду, ні відповідачу доказів істотного погіршення стану здоров`я після проходження військово-лікарської комісії. 
Отже, відповідач належним чином розглянув рапорт позивача та прийняв відповідне рішення по суті, яке було доведене до відома позивача, про що свідчить долучений позивачем до позовної заяви рапорт з резолюцією. Тому, суд відхиляє як помилкові аргументи позивача щодо не розгляду ВЧ НОМЕР_1 його рапорта від 14.08.2025 року. 
Оцінюючи вимогу позивача про зобов`язання відповідача прийняти рішення яким направити його на лікування, суд виходить з того, що питання визначення виду, обсягу та умов надання медичної допомоги військовослужбовцям, у тому числі направлення на стаціонарне лікування, належить до дискреційних повноважень відповідного командування та вирішується з урахуванням висновків уповноважених медичних органів. Суд не наділений повноваженнями вирішувати питання медичного характеру або визначати доцільність направлення військовослужбовця на лікування замість відповідних органів військового управління. Суд також враховує, що командир не відмовив військовослужбовцю в лікуванні, а визнав можливим його лікування в умовах медичної роти. 
За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача з огляду на їх безпідставність.
Суд не здійснює розподіл судових витрат відповідно до норм статті 132 КАС України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а сторони не надали суду доказів понесення інших видів судових витрат. 

Керуючись ст.ст. 19-20,90,139,229,241-246,250,251,255,295 КАС України, суд –
ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Судові витрати не розподіляти.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Москаль Ростислав Миколайович