ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 січня 2026 року справа №200/4654/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Сіваченка І.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року у справі № 200/4654/25 (головуючий суддя І інстанції – Лазарєв В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила: 
- визнати протиправними та скасувати висновки Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України відображені в витязі з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України № 2025-0331-1805 від 31 березня 2025 року щодо відсутності прямого причино-наслідкового зв`язку між отриманого ОСОБА_2 травмою (від 03.02.2023) та безпосередньою причиною його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України повторно переглянути встановлений причинний зв`язок захворювання та смерті ОСОБА_2 , відображений у витязі з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України № 2025-0331-1805 від 31 березня 2025 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовані висновки Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України відображені у витязі з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України № 2025-0331-1805 від 31 березня 2025 року щодо відсутності прямого причино-наслідкового зв`язку між отриманого ОСОБА_2 травмою (від 03.02.2023) та безпосередньою причиною його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно переглянути встановлений причинний зв`язок захворювання та смерті ОСОБА_2 , відображений у витязі з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України № 2025-0331-1805 від 31 березня 2025 року, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
11 вересня 2025 року до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 18 000 грн. 
Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000 гривень.
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати додаткове рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є явно завищеним, непропорційним до предмету спору, складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовані висновки Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України відображені у витязі з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України № 2025-0331-1805 від 31 березня 2025 року щодо відсутності прямого причино-наслідкового зв`язку між отриманого ОСОБА_2 травмою (від 03.02.2023) та безпосередньою причиною його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно переглянути встановлений причинний зв`язок захворювання та смерті ОСОБА_2 , відображений у витязі з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України № 2025-0331-1805 від 31 березня 2025 року, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
11 вересня 2025 року до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 18 000 грн.
Позивачем на підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, подані такі документи: 
- договір б/н від 21 травня 2025 року про надання правової допомоги
- квитанція до прибуткового касового ордеру від 21.05.2025 на суму 18 000 грн.
Суд першої інстанції, стягуючи на користь позивача витрати на правову допомогу, виходив з принципів співмірності, складності справи.
Оцінка суду.
За приписами статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. 
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До пов`язаних із розглядом справи витрат належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову і (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідач в апеляційній скарзі заперечує проти відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, вважає суму витрат завищеною, необґрунтованою та непропорційною до предмета спору.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, згідно зі статтею 13 Закону № 5076-VI є самозайнятою особою.
Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс-19).
Суд зазначає, що для включення всього розміру гонорару до суми, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, суд повинен встановити, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в п.21 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Оскільки предмет спору в цій справі не є складним, справа не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та не потребує, як такого, представництва адвокатом інтересів позивача у суді, позивачем не надано розрахунок витрат на правничу допомогу, а також зважаючи на співмірність розміру витрат на оплату адвоката зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, суд апеляційної інстанції, з врахуванням заперечень відповідача проти розміру витрат на правничу допомогу, вважає, що заявлений позивачем до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та непропорційним до предмета спору, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, що відповідає критеріям співмірності і розумності в контексті обставин цієї справи.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, зміну додаткового рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року у справі № 200/4654/25 – задовольнити частково.
Додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року у справі № 200/4654/25 – змінити.
В абзаці другому додаткового рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року у справі № 200/4654/25 слова і цифри «у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.» замінити словами і цифрами «у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень».
В іншій частині додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року у справі № 200/4654/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 12 січня 2026 року.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 12 січня 2026 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

І.В. Сіваченко