ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

15 січня 2026 року	Справа №160/30467/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду за допомогою підсистеми "Електронний суд" надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), яка полягає у невиплаті начальнику групи секретного документального забезпечення служби охорони державної таємниці Військової частини НОМЕР_1 , сержанту ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) одноразової грошової винагороди за проходження служби в бойових умовах у розмірі один мільйон гривень, відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 11 лютого 2025р. №153;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) виплатити начальнику групи секретного документального забезпечення служби охорони державної таємниці Військової частини НОМЕР_1 , сержанту ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) одноразову грошову винагороду за проходження служби в бойових умовах у розмірі один мільйон гривень, відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 11 лютого 2025 р. №153.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем 02.04.2019 було укладено контракт із Міністерством оборони України в особі начальника 179 об`єднаного навчально-тренувального центру військ зв`язку Збройних Сил України контракт строком на три роки на проходження військової служби. 25.03.2022 вже під час дії військового стану наказом командира військової частини № НОМЕР_4 Міністерства оборони України №60 (пункт 52) дію контракту старшому солдату ОСОБА_1 , спеціалісту-оператору відділення протидії технічним засобам розвідки служби охорони державної таємниці було автоматично продовжено з 02.04.2022 до оголошення демобілізації. За період з 02.04.2019 до цього часу ОСОБА_1 продовжує проходити військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України на посаді начальника служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_5 , що підтверджується відповідною довідкою військової частини, копія якої додається до позову. Під час військового стану ОСОБА_1 , неодноразово приймав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України), що за сукупністю становить не менше шести місяців. 11 лютого 2025 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №153 ««Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану»» та затверджено ««Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану»» (далі Порядок). З огляду на вище перераховані вимоги законодавства, вік Позивача та строки військової служби, військовослужбовець ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) має право на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 (один) млн. гривень. 10.08.2025 солдат ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) із рапортом про виплату йому одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 (один) млн. гривень. Проте в задоволенні рапорту ОСОБА_1 07.09.2025 командиром військової частини НОМЕР_1 було відмовлено. Позивач не погоджується з відмовою відповідача, що і стало підставою звернення до суду з позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що для виплати одноразової грошової допомоги мають бути дотримані такі умови: виплата здійснюється особам віком до 25 років, які до набрання чинності цією Постановою були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану та безпосередньо брали участь у бойових діях на території України, у тому числі на тимчасово окупованих територіях, на лінії бойового зіткнення або на території держави-агресора, за умови, що сумарна тривалість такої участі становить не менше шести місяців. У цьому випадку виплачується одноразова грошова винагорода в розмірі 1 000 000 грн. Якщо строк участі у бойових діях становить менше шести місяців, винагорода надається пропорційно з розрахунку однієї шостої частини від 1 000 000 грн. за кожні 30 днів участі. Водночас, якщо скорочена тривалість участі у бойових діях зумовлена отриманням поранень, травм, контузій, каліцтв, захворювань, пов`язаних із захистом України, або перебуванням та звільненням з полону (крім випадків добровільної здачі), винагорода виплачується у повному обсязі. Разом із тим, передбачено виняток: виплата винагороди не здійснюється військовослужбовцям, які двічі або більше притягувалися до кримінальної відповідальності, неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за військові правопорушення або перебувають під дією дисциплінарних стягнень, строк яких не закінчився. Отже, позивач у відповідності до абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 у віці до 25 років уклав контракт про проходження військової служби під час воєнного стану, брав безпосередню участь у бойових діях в районі ведення воєнний (бойових) дій. Крім того, будь-які відомості щодо притягнення позивача до кримінальної, адміністративної відповідальності за військові адміністративні правопорушення, дисциплінарні правопорушення відсутні. Водночас, суд бере до уваги, що на момент подання позивачем рапорту від 10.08.2025 нормативне регулювання, передбачене Постановою Кабінету Міністрів України №153, не передбачало права на отримання одноразової грошової винагороди для військовослужбовців, які проходили військову службу до моменту введення воєнного стану в Україні. Іншими словами, станом на зазначену дату положення Постанови №153 поширювалися виключно на осіб, які були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, тоді як категорія військовослужбовців, які вже перебували на службі на момент його введення, не була охоплена дією відповідних приписів. Таким чином, відсутність правових підстав на час звернення позивача із рапортами виключала можливість виплати йому одноразової грошової винагороди відповідно до Постанови №153 у редакції, чинній на той момент. Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153» від 30.07.2025 № 942, яка набрала чинності 07.08.2025, внесено зміни до Постанови №153. Відтак, з 07.08.2025 Кабінетом Міністрів України врегульовано питання права на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000,00 гривень, передбаченої Постановою №153, громадянами України – військовослужбовцями, зазначеними в пункті 4 Постанови №153, які відповідають вимогам щодо виплати такої винагороди, та були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу. Поряд із цим, зазначаю, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач проходив строкову військову службу до укладення контракту від 02.04.2019, а отже, на час розгляду справи не підтверджено наявності підстав для застосування оновлених положень Постанови №153 у редакції Постанови №942 щодо виплати одноразової грошової винагороди. Твердження позивача про відсутність у Постанові №153 прямої умови щодо дати укладення контракту як підстави для відмови є помилковим і таким, що суперечить змісту та меті нормативного акта, оскільки визначальним критерієм для застосування положень пункту 4 є саме факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, а не сам по собі факт проходження служби.
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що згідно наданих до суду документів, позивач повністю відповідає критеріям даної Постанови №153: на момент укладення контракту, під час дії воєнного стану, 02 квітня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був лише 21 рік. Військову службу Позивач проходить і до сьогодні; безпосередньо брав участь у бойових діях на території України, у тому числі на тимчасово окупованих територіях, на лінії бойового зіткнення або на території держави-агресора тривалістю більше шести місяців; під час військової служби отримував порання; до кримінальної , адміністративної чи дисциплінарної відповідальності під час служби не притягувався. При цьому відповідач застосував розширювальне тлумачення обмежень, яких постанова не містить, що є неприпустимим та порушує принцип сприятливості щодо соціальних гарантій військовослужбовців. Тобто твердження відповідача суперечать обставинам даної справи, а вимоги позивача відповідають чинному законодавству.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
02.04.2019 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерством оборони України в особі начальника НОМЕР_6 об`єднаного навчально-тренувального центру військ зв`язку Збройних Сил України укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, строком на 3 роки.
Згідно Витягу із наказу командира оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (по стройовій частині) від 22.08.2021 №225, вважати такими, що прибули до складу і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань в оперативно-тактичному угрупуванні " ІНФОРМАЦІЯ_3 ": солдата ОСОБА_1 радіотелеграфіста взводу зв`язку парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Згідно Витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.03.2022 №60, відповідно до п.2 частини 8 статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з моменту введення воєнного стану продовжити дію контракту про проходження військової служби до оголошення демобілізації: старшому солдату ОСОБА_1 .
Згідно довідки про проходження військової служби (трудову діяльність), сержант ОСОБА_1 проходить військову службу з 02.04.2019 до теперішнього часу. Зазначені відомості також підтверджуються записами військового квитка серії НОМЕР_7 від 05.04.2019 року.
Згідно довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин НОМЕР_8 , сержант ОСОБА_1 дійсно в період з 24.02.2022 по 27.04.2022, з 27.04.2022 по 01.09.2022, з 01.09.2022 по 16.09.2022, з 16.09.2022 по 20.09.2022 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій. Всього брав безпосередню участь в бойових діях 209 днів.
Відповідно до Витягу із Журналу бойових дій ВЧ НОМЕР_1 , п.9.1 о 19.00 18.01.2023 .... при веденні оборони під час артилерійських обстрілів поблизу ІНФОРМАЦІЯ_4 : старший солдат ОСОБА_1 .
Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 06.09.2023 №10617 ВЧ НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_1 2000 р.н. 18.01.2023 одержав Вт.акубаротравма за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини.
09.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із рапортом щодо здійснення виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн.грн.
Листом від 07.09.2025 №691/ВихЗВГ/603 ВЧ НОМЕР_1 , розглянуто рапорт позивача (вх.№8193/р від 10.08.2025) та повідомлено, що відповідно до постанови КМУ від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо стимулювання громадян віком від 18 до 24 років до проходження військової служби за контрактом" право на зазначену винагороду мають військовослужбовці, які були прийняті або призвані на військову службу під час дії воєнного стану, починаючи з 24.02.2022 року та на момент прийняття мали вік до 25 років. Згідно з поданими документами, ви безперервно проходите військову службу з 2019 року, а факт прийняття чи укладання нового контракту у період, визначений постановою відсутній. Таким чином, вимоги, передбачені чинним законодавством у вашому випадку не виконуються, що виключає можливість нарахування та виплату одноразової винагороди. У зв`язку з наведеним у задоволенні рапорту відмовлено.
Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами 1, 2 статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025, №478/2025 від 14.07.2025, №793/2025 від 20.10.2025 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ).
Частиною 3 статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною 9 статті 1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Згідно частини 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять:
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до статті 12 Закону України №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2 - 4 вказаної правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
11 лютого 2025 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Пізніше у вказану Постанову №153 Кабінетом Міністрів України двічі вносилися зміни:
- Постановою КМУ №387 від 01.04.2025 року, дата набрання чинності: 08.04.2025 (дата публікації в «Урядовому кур`єрі»);
- Постановою КМУ №942 від 30.07.2025 року, дата набрання чинності: 07.08.2025 (дата публікації в «Урядовому кур`єрі»).
Абзацом другим пункту 2 Постанови №153 було вирішено затвердити Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану.
Пунктом 3 Постанови №153 визначено, що: учасниками експериментального проекту є:
громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби;
1) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони;
2) фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Згідно абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 (в редакції Постанови КМУ №387 від 01.04.2025 року) було встановлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. №2102-ІХ, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 (в редакції Постанови КМУ №387 від 01.04.2025 року) військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Таким чином абзац 2 та 4 пункту 4 Постанови КМУ №153, як в редакції Постанови КМУ №387 від 01.04.2025 (діяла в період з 08.04.2025 по 06.08.2025), так і в редакції Постанови КМУ №942 від 30.07.2025 (діє з 07.08.2025 по теперішній час), встановлює 5 (п`ять) обов`язкових умов, в разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень (диспозиція правової норми), а саме:
1. Приналежність військовослужбовця на дату виплати до певної категорії: особи рядового, сержантського і старшинського складу рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення;
2. Вік на дату прийняття або призову на військову службу до набрання чинності Постановою №153 (11 лютого 2025 року): до 25 років;
3. Факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, тобто після 24 лютого 2022 року, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. №64;
4. Фактичне проходження служби на дату звернення за вказаною виплатою;
5. (абз. 2 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (11 лютого 2025 року);
(абз. 2 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (11 лютого 2025 року) у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон).
Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач згідно довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин НОМЕР_8 , сержант ОСОБА_1 дійсно в період з 24.02.2022 по 27.04.2022, з 27.04.2022 по 01.09.2022, з 01.09.2022 по 16.09.2022, з 16.09.2022 по 20.09.2022 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій. Всього брав безпосередню участь в бойових діях 209 днів.
09.08.2025 року звернувся із рапортом до командування ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив сформувати та подати до уповноважених органів повний пакет документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 1 000 000 грн., яка передбачена пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року та роз`яснень Міністерства оборони України від 21.03.2025 року, долучивши: витяг із наказу командира про участь у БД; витяг із підсумкового бойового донесення; витяг із журналу бойових дій; довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва); копія паспорту та ІПН; копія військового квитка; довідка про безпосередню участь у бойових діях; довідка про проходження військової служби; послужна карта.
Листом від 07.09.2025 №691/ВихЗВГ/603 ВЧ НОМЕР_1 , розглянуто рапорт позивача (вх.№8193/р від 10.08.2025) та повідомлено, що відповідно до постанови КМУ від 11.02.2025 №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо стимулювання громадян віком від 18 до 24 років до проходження військової служби за контрактом" право на зазначену винагороду мають військовослужбовці, які були прийняті або призвані на військову службу під час дії воєнного стану, починаючи з 24.02.2022 року та на момент прийняття мали вік до 25 років. Згідно з поданими документами, ви безперервно проходите військову службу з 2019 року, а факт прийняття чи укладання нового контракту у період, визначений постановою відсутній. Таким чином, вимоги, передбачені чинним законодавством у вашому випадку не виконуються, що виключає можливість нарахування та виплату одноразової винагороди. У зв`язку з наведеним у задоволенні рапорту відмовлено.
Відтак, підставою для відмови в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги стало не дотримання 3-ої обов`язкової умови, яка встановлена пунктом 4 Постанови №153 для надання права на виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень, оскільки ОСОБА_1 уклав контракт на проходження військової служби 02.04.2019 року, тобто до введення воєнного стану (24 лютого 2022 року), введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №64.
Суд зазначає, що правовідносини між ОСОБА_1 та військовою частиною НОМЕР_1 розпочато з 30.07.2019 року та продовжуються на сьогоднішній день. 
Також, судом встановлено, що згідно Витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.03.2022 №60, відповідно до п.2 частини 8 статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з моменту введення воєнного стану позивачу продовжено дію контракту про проходження військової служби до оголошення демобілізації. 
Відтак, на момент дії воєнного стану, позивачу з 25.03.2022 було продовжено дію контракту про проходження військової служби до оголошення демобілізації саме з ВЧ НОМЕР_1 , що свідчить на фактичне виникнення нових правовідносин.
А отже, доводи відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги на підставі відсутності факту укладання нового контракту у період, визначний постановою, є помилковими.
Починаючи з 7 серпня 2025 року (дата набрання чинності Постанови КМУ №942 від 30.07.2025) абзаци 2 та 4 пункту 4 Постанови №153 були викладені в наступних редакціях:
Абзац другий пункту 4 Постанови №153:
«Установити, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. №2102-ІХ, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.»
Абзац 4 пункту 4 Постанови №153: «Військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі».
Згідно довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 06.09.2023 №10617 ВЧ НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_1 2000 р.н. 18.01.2023 одержав Вт.акубаротравма за обставин безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини.
Як зазначено відповідачем, відомості щодо притягнення позивача до кримінальної, адміністративної відповідальності за військові адміністративні правопорушення, дисциплінарні правопорушення відсутні. 
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач, звернувшись до військової частини НОМЕР_1 09 серпня 2025 року, дотримався п`яти обов`язкових умов, в разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень.
У зв`язку з чим, відмова ВЧ НОМЕР_1 щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року є протиправною.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову.
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Судом встановлено, що позивач, як учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.
Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року, викладену в листі від 07.09.2025 №691/ВихЗВГ/603.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова