СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2026 року Справа № 480/2543/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2543/25 за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської митниці, і просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Сумської митниці №UA805000202491 та №UA805000202492 від 09.10.2024.
Вимоги обгрунтовані тим, що позивачем був розмитнений ввезений легковий автомобіль RENAULT MEGANE SCENIC з VIN - номером НОМЕР_1 за митною декларацією від 23.07.2021 №UA805020/2021/002744. Однак, позивачем було отримано акт документальної невиїзної перевірки, де вказано про виявлені порушення, у зв`язку з якими прийняті спірні податкові повідомлення-рішення про протиправні, на думку позивача, донарахування митних платежів.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує та зазначає, що висновками акту перевірки встановлено порушення позивачем вимог Митного кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита та порушення вимог Податкового кодексу України, а тому винесення податкових повідомлень-рішень є правомірним.
Ухвалою суду від 21.04.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Сумської митниці про призначення у справі №480/2543/25 судового засідання. 
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов такого висновку.
З матеріалів справи вбачається, що 23.07.2021, в інтересах позивача, до митниці було подано митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ № UA805020/2021/002744, відповідно до якої оформлено у митному відношенні та випущено у вільний обіг легковий автомобіль RENAULT MEGANE SCENIC з VIN - номером НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу Сумської митниці від 04.09.2024 №136 (а.с.93) проведена документальна невиїзна перевірка дотримання громадянином України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) вимог законодавства України з питань митної справи в частині правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при митному оформленні товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 23.07.2021 №UA805020/2021/0002744 «Автомобіль легковий, бувший у використанні - 1шт; марка: RENAULT; модель: MEGANE SCENIC; номер кузова (VIN): НОМЕР_1 календарний рік виготовлення - 10.2007; модельний рік - 2007; дата першої реєстрації - 07.12.2007; тип двигуна: бензин (поршневий внутрішнього згорання з іскровим запалюванням) моделі F4R; робочий об`єм циліндрів двигуна 1998см3…».
При проведенні перевірки правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за МД від 23.07.2021 №UA805020/2021/002744, встановлено, що відділом митного оформлення «Центральний» митного поста «Суми» Сумської митниці згідно з іnvoice від 19.07.2021 №MJP626 здійснено митне оформлення товару «Автомобіль легковий, бувший у використанні - 1шт; марка: RENAULT; модель: MEGANE SCENIC; номер кузова (VIN): НОМЕР_1 календарний рік виготовлення - 10.2007; модельний рік - 2007; дата першої реєстрації - 07.12.2007…». Ввезений товар класифіковано за товарною підкатегорією 8703239013 згідно з УКТ ЗЕД.
У відповідності до наданого до митного оформлення іnvoice від 19.07.2021 №MJP626, згідно якого покупцем товару «RENAULT Jm MEGANE SCENIC (Bensin, volume cm3 1998, tjanstevikt 1590 kg) CHASSINUMER: НОМЕР_1 » зазначено: Reva Roman, Passport: MB 592006, RER.№: 3635008552, Sumy region, city of Trostyanets, str. Abrikosova 8, Ukraina, 42600), продавцем зазначено: LUMAX AVTO (Director Maxim Khvosztenko, Piongatan 17, 25374 Helsingborg), вартість товару складає 600 євро.
При митному оформленні за МД від 23.07.2021 №UA805020/2021/002744 декларантом/уповноваженою особою надавались: іnvoice від 19.07.2021 №MJP626 на суму 600 євро; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 06.07.2021 № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 (частина 1), 06.07.2021 № НОМЕР_4 (частина 2); повідомлення від ОСОБА_1 про транспортні витрати, понесені у зв`язку з ввезенням товару від 23.07.2021 №б/н; довіреність від 19.07.2021 HPК №703312; інші документи, необхідні для митного оформлення.
Митна вартість товару заявлена декларантом/уповноваженою особою за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості на рівні 23385,04 грн. (еквівалент 730 євро за курсом Національного банку України на дату подання МД: 1 євро = 32,0343 грн).
У подальшому Сумською митницею, згідно листа Державної митної служби України від 23.12.2022 №26/26-04/7.24/2117, отримано інформацію від митних органів Королівства Швеція (лист від 08.12.2022 №UTR 2022-394 з додатками) згідно якої встановлено, що фактично «Renault JM Megane Scenic 2,0 Re nr MJP626; 2007 Chassienr VF1JM0UD638672495» було придбано громадянином України Domashenko Serhii (SKD 5,47 40016, Sumy, Ukraina) 15.07.2021 у громадянина Maxim Khvosztenko за ціною 17700 шведських крон.
Зазначена інформація міститься в наданій митними органами Королівства Швеції кontantfaktura від 15.07.2021 №90714184, згідно якого: продавець – Maxim Khvosztenko, Piongatan 17, SE-253 74, Helsingborg; покупець – Domashenko Serhii, SKD 5/47, 40016, Sumy, Ukraina (зазначений у довіреності від 19.07.2021 HPК №703312); опис транспортного засобу – «Renault JM Megane Scenic 2,0 Re nr MJP626; 2007 Chassienr VF1JM0UD638672495»; вартість придбання – 17700 шведських крон (еквівалент 55448,79 грн. за курсом Національного банку України на дату подання МД: 1 шведська крона = 3,1327 грн).
Враховуючи викладене перевіркою встановлено, що при митному оформленні товару за МД від 23.07.2021 №UA805020/2021/002744 «Автомобіль легковий, бувший у використанні - 1шт; марка: RENAULT; модель: MEGANE SCENIC; номер кузова (VIN): НОМЕР_1 календарний рік виготовлення - 10.2007; модельний рік - 2007; дата першої реєстрації - 07.12.2007…», в порушення вимог частини 1 та частини 2 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 21 статті 58, частини 1 статті 257 та частини 1 статті 368 МКУ, платником податків/декларантом занижено базу оподаткування товару.
За результатами перевірки відповідачем складений акт перевірки від 25.09.2024 №14/24/7.24-19/3635008552 (а.с.77-83), на підставі якого митницею прийняті податкові повідомлення-рішення № UA805000202491 та №UA805000202492 від 09.10.2024 (а.с.95-98).
Вважаючи прийняті податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною другою ст. 1 Митного кодексу України визначено, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Згідно ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - МК України) встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю (частина 5 статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Статтею 345 МК України встановлено, що документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України.
Митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо, зокрема, правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
Згідно статті 351 МК України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.
Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.
Статтею 352 МК України передбачено, що посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.
Результати перевірок оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами митного органу та керівником підприємства, що перевірялося, або уповноваженою ним особою. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. За результатами зустрічної звірки складається довідка (ч. 1 ст. 354 МК України).
Тобто, надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, є підставою для проведення перевірки.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 18.04.2024 № 120/14574/21-а, у разі, якщо митний орган, приймаючи митну декларацію, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття рішень про донарахування податкових зобов`язань, проте у разі якщо митний орган не визначав митну вартість товару, а така вартість була визначена платником податку самостійно, то митний орган вправі здійснювати митний контроль і після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.
Аналогічна правова позиція вже неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №808/1236/16 (адміністративне провадження №К/9901/18937/18).
Судом встановлено, що позивачем у справі ввезено на територію України транспортний засіб: автомобіль легковий, бувший у використанні - 1шт; марка: RENAULT; модель: MEGANE SCENIC; номер кузова (VIN): НОМЕР_1 календарний рік виготовлення - 10.2007; модельний рік - 2007; дата першої реєстрації - 07.12.2007…». Ввезений товар класифіковано за товарною підкатегорією 8703239013 згідно з УКТ ЗЕД.
При цьому митна вартість на вказаний автомобіль самостійно заявлена декларантом/уповноваженою особою за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості на рівні 23385,04 грн (еквівалент 730 євро за курсом Національного банку України на дату подання МД: 1 євро = 32,0343 грн).
Загальні відомості щодо митного оформлення вказаного товару наведені у Додатку 1 до Акту перевірки, який є його невід`ємною частиною.
У той же час Сумською митницею, листом Державної митної служби України від 23.12.2022 №26/26-04/7.24/2117, отримано інформацію від митних органів Королівства Швеція (лист від 08.12.2022 №UTR 2022-394 з додатками) згідно якої встановлено, що фактично «Renault JM Megane Scenic 2,0 Re nr MJP626; 2007 Chassienr VF1JM0UD638672495» було придбано громадянином України Domashenko Serhii (SKD 5,47 40016, Sumy, Ukraina) 15.07.2021 у громадянина Maxim Khvosztenko за ціною 17700 шведських крон.
Так, зазначена інформація міститься в наданій митними органами Королівства Швеції кontantfaktura від 15.07.2021 №90714184, згідно якого: продавець – Maxim Khvosztenko, Piongatan 17, SE-253 74, Helsingborg; покупець – Domashenko Serhii, SKD 5/47, 40016, Sumy, Ukraina (зазначений у довіреності від 19.07.2021 HPК №703312); опис транспортного засобу – «Renault JM Megane Scenic 2,0 Re nr MJP626; 2007 Chassienr VF1JM0UD638672495»; вартість придбання – 17700 шведських крон (еквівалент 55448,79 грн. за курсом Національного банку України на дату подання МД: 1 шведська крона = 3,1327 грн).
Таким чином шляхом співставлення інформації (порівняння даних), наданої митними органами Королівства Швеції, з інформацією, що міститься у МД від 23.07.2021 №UA805020/2021/002744 та інших документах, поданих для митного контролю та митного оформлення, встановлено непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, зокрема невідповідність числових значень вартості зазначеного вище товару. Порівняльні дані встановлених невідповідностей наведено у Додатку 2 до Акта перевірки, який є його невід`ємною частиною.
Отже, інформація, зазначена у листі уповноваженого митного органу Королівства Швеції та надані копії вказаних рахунків-фактур не підтверджують автентичність документів, наданих позивачем при митному оформленні вказаного автомобіля, тобто, не підтверджує, що продаж автомобіля здійснено саме за вказаним рахунком-фактурою та відповідно до пункту частини 2 статті 351 МК України обгрунтовано стало підставою для проведення документальної перевірки позивача.
Згідно статті 272 МК України, підпункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - ПК України) ввезення товарів на митну територію України є об`єктом оподаткування митними платежами - ввізним митом та податком на додану вартість.
Базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: 1) для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів; 2) для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру (п. 1 ч.1 ст. 279 МК України).
База оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, визначається відповідно до цього Кодексу.
Згідно пункту 190.1 статті 190 ПК України базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки (ст. 50 МК України).
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу. (частин 1, 2 статті 51 МК України)
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною 2 статті 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (ч.8 8 статті 264 МК України).
Згідно пункту 1 частини 1 статті 276 МК України платниками мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.
За правилами статті 278 МК України датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання митним органом у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.
Відповідно до пункту 187.8 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.
Питання щодо визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами регламентується статтею 368 МК України Визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів.
Відповідно до статті 368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, банківських виписках, електронних повідомленнях з інтернет-магазинів, інших документах, які містять відомості про вартість таких товарів.
Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.
У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів митні органи визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу шляхом прийняття письмового рішення за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Отже в силу приписів МК України, відповідач має право самостійно визначити митну вартість автомобіля на підставі документів, зазначених у ст. 53 та 352 МК України.
Судом встановлено, що відповідач визначив митну вартість автомобіля за вартістю отриманою від уповноваженого митного органу Королівства Швеції інформацією, зазначеною у листі від 08.12.2022 №UTR 2022-394 з додатками, та документально підтвердженою згідно наданих кontantfaktura від 15.07.2021 №90714184 з відомостями щодо вартісних характеристик автомобіля (а.с.115-117).
Вирішуючи даний спір, суд ураховує, що Верховний Суд у своїх постановах (від 05 березня 2019 року у справі №820/305/17, від 01 квітня 2021 року у справі № 140/902/19) неодноразово зазначав, що підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань, під час ввезення товарів на митну територію України, може слугувати лише офіційна документально підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав щодо, зокрема, вартості ввезених товарів. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів.
Тобто у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо вартісних характеристик товарів, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків.
Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони" від 16.09.2014 №1678-VII ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, вчинену у частині політичних положень (преамбула, стаття 1, розділи I, II, VII) 21 березня 2014 року в м. Брюсселі та у частині торговельно-економічних і галузевих положень (розділи III, IV, V, VI) 27 червня 2014 року в м. Брюсселі.
Згідно Протоколу 11 про взаємну адміністративну допомогу в митних справах до угоди про асоціацію між ЄС та його країнами-членами, з одного боку, і Україною з другого боку, сторони домовились, що адміністративне співробітництво є важливим для реалізації та контролю преференційного режиму, наданого відповідно до цієї Глави, та підкреслюють свої зобов`язання боротися з незаконними діями та шахрайством в митних питаннях, пов`язаних з імпортом, експортом, транзитом товарів та їх розміщенням під будь-яким іншим митним режимом або процедурою, зокрема заходи заборони, обмеження або контролю.
Відповідно до ст. 8 вищевказаного Протоколу ІІ запитуваний орган повинен надіслати результати розслідувань органу-заявнику в письмовій формі разом із відповідними документами, завіреними копіями або іншими додатками. Ця інформація може бути надана в комп`ютеризованій формі, якщо орган-заявник не просив про інше.
Оригінали документів повинні бути передані тільки на запит у випадках, коли завірених копій буде недостатньо. Ці оригінали мають бути повернуті за першої можливості.
Згідно з ч. 8 ст. 94 КАС України іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Враховуючи встановлені обставини та наведені норми законодавства, суд вважає як належний, достатній та допустимий доказ лист митниці Королівства Швеції від 08.12.2022 №UTR 2022-394, відповідно до якого не підтверджено вартість транспортного засобу ввезеного позивачем.
Відповідно до частини шостої статті 265 МК України, декларування товарів, що належать громадянам, може здійснюватися цими громадянами або іншими громадянами, уповноваженими на це власниками зазначених товарів нотаріально посвідченими дорученнями.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 266 МК України, декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.
За приписами частини першої статті 293 МК України, особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант.
Суд також зауважує, що у позовній заяві зазначається, що надані при митному оформленні документи підтверджують придбання та транспортування з-за кордону України транспортного засобу саме для ОСОБА_1 , інтереси якого за кордоном представляв Domashenko Serhii. Відтак, позивачем підтверджено, що за придбання транспортного засобу Renault JM Megane Scenic 2,0 Re nr MJP626; 2007 Chassienr VF1JM0UD638672495 витрати були понесені саме ОСОБА_1 .
Згідно частини другої статті 293 МК України, особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.
З приводу посилання у позовній заяві представника позивача на те, що в позивача не було витребувано а ні документів, а ні пояснень, які стосувалися проведення митницею вказаної перевірки, що свідчить про надмірний формалізм діяльності цього суб`єкта владних повноважень при виконанні своїх владних управлінських функцій, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається. що Реві Р.П. Сумською митницею направлено листа від 05.09.2024 №7.24 2/19/10/4187 ( а.с.94) з повідомленням про проведення з 12.09.2024 по 13.09.2024 документальної невиїзної перевірки, місце проведення якої знаходиться за адресою: 40024, вул. Юрія Вєтрова, буд.24, м. Суми.
Зазначеним повідомленням платника податків повідомлено, що відповідно до вимог пунктів 2 та 4 частини першої статті 350 Митного кодексу України особи, що перевіряються, мають право:
- надавати посадовим особам митного органу, які проводять перевірку, письмові заяви, зауваження, пояснення з питань, що стосуються перевірки;
- надавати посадовим особам митного органу всі наявні у їх розпорядженні документи та відомості, що підтверджують процедури декларування та митного оформлення товарів до відповідного митного режиму, а також дотримання вимог законодавства з питань митної справи.
Платник податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) особисто отримав рекомендований лист з повідомленням про вручення від 05.09.2024 №7.24 2/19/10/4187 (трек №4000900005630) 10.09.2024 (а.с.86). 
При цьому позивач не скористався правом відповідно до статті 350 МКУ надати посадовим особам митного органу, які проводять перевірку, письмові заяви, зауваження, пояснення з питань, що стосуються перевірки; надати посадовим особам митного органу всі наявні у їх розпорядженні документи та відомості, що підтверджують процедури декларування та митного оформлення товарів до відповідного митного режиму, а також дотримання вимог законодавства з питань митної справи.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Інші доводи позивача не спростовують встановлених вище обставин, тому суд не надає їм правової оцінки.
Згідно із пп. 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.
Відповідно до ч. 14 ст. 354 МК України, рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, їх митної вартості та країни походження, підстав для звільнення від оподаткування окремими документами не оформляються, а зазначаються в актi про результати перевірки.
Положеннями ч. 6 ст. 345 МК України встановлено, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України.
Відповідно до статті 123.1. ПКУ вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Відповідно до вимог ст.123.2 ПКУ, діяння передбачені пунктом 123.1 статті 123 ПКУ, вчинені умисно,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25% від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства, в порядку та у спосіб, встановлений законом, є законними та обґрунтованими, а тому підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Надавши оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказам суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподіл судових відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється. 

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Н.В. Савицька