ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" січня 2026 р. справа № 300/8323/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій 

ВСТАНОВИВ:
15.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду через систему "Електронний суд" з адміністративним позовом до Позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , просить:
визнати протиправним та скасувати Рішення позаштатної постійно діючої ВЛК № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_2 на базі " ІНФОРМАЦІЯ_3 клінічна лікарня ІФ ОР" (м. Івано-Франківськ) оформлене довідкою № 2025-0813-1438-5353-3 від 13.08.2025 про визнання ОСОБА_1 придатним до військовою служби;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі абзацу другого підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII.
Позовні вимоги мотивовані ти, що відповідач Позаштатна постійно діюча ВЛК № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_2 на базі " ІНФОРМАЦІЯ_3 клінічна лікарня ІФ ОР" (м. Івано-Франківськ) протиправно прийняла Рішення, оформлене довідкою № 2025-0813-1438-5353-3 від 13.08.2025 про визнання позивача придатним до військовою служби, оскільки його інвалідність ІІІ групи з дитинства, однак був затриманий працівниками ТЦК та доставлений для проходження ВЛК. Позивач починаючи з 2002 р. хворий на церебральний арахноїдит, що підтверджується випискою з історії хвороби № 3886/02 та епікризом № 1114. Періодично лікується стаціонарно в невролгічному відділенні ОДКЛ, перебуває на "Д" обліку у невропатолога, регулярно отримує курси амбулаторного лікування. 15.02.2013 Актом № 492 дослідження стану здоров`я на вимогу військомату встановлено діагноз наслідки перенесеної нейроінфекції (церебральний арахноїдит, 2002) у вигляді неврологічної мікросимптоматики, цефалгічного та астеноневротичного синдромів. В 2016 році позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності з дитинства. 31.05.2017 медичною комісією Калуського військомату позивач був визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним до військової служби у воєнний час. 14.06.2021 при повторному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності на строк до 01.07.2024. Також звертає увагу, що комісія МСЕК встановила, що позивачу протипоказана важка фізична праця та в шкідливих умовах праці, відповідно до Довідки від 14.06.2021 до акту огляду МСЕК. Протягом 2021, 2022, 2023, 2025 років позивач неодноразово звертався за медичною допомогою, перебував під наглядом лікарів на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що також підтверджується копіями виписок з медичної карти та копією індивідуальної програми реабілітації інвалідів № 2422. В лютому 2025 року позивач перебував на лікуванні у Калуської міській лікарні, що підтверджується випискою з медичної карти № 541/191. Усі копії документів про наявність у позивача ІІІ групи інвалідності було надано до Позаштатної постійно діючої ВЛК № 2 при ІФМТЦК та СП. Однак ВЛК їх проігнорувала та прийняла протиправне рішення. Копії документів про наявність у позивача ІІІ групи інвалідності з дитинства були надані позивачем наручно юрисконсульту Військової частини НОМЕР_1 . Також 17.08.2025 на адресу Військової частини НОМЕР_1 було надіслано скаргу на незаконну мобілізацію з вимогою скасувати протиправне рішення Позаштатної постійно діючої ВЛК № 2 та наказ про призов військовозобов`язаного позивача на військову службу з копіями документів. На адресу позивача надійшла відповідь Військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2025 вих. №15736 про те, що позивач проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 , підстав для звільнення немає. Також, 24.08.2025 на адресу Голови обласної ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 надіслано скаргу на постанову Позаштатної постійно діючої ВЛК № 2 з вимогою переглянути та скасувати постанову з копіями документів. Відповіді на скаргу від Голови обласної ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач не отримав. 30.08.2025 на адресу 16 Регіонального ВЛК надіслано скаргу на постанову Позаштатної постійно діючої ВЛК № 2 з вимогою переглянути та скасувати постанову з копіями документів. 07.10.2025 КП "Центральна районна лікарня Калуської міської ради Івано-Франківської області" проведено оцінювання повсякденного функціонування особи та прийнято Рішення № 200/25/1510/Р про продовження позивачу третьої (III) групи інвалідності з 01.07.2024 по 01.11.2027. 13.10.2025 на підставі абзацу другого пп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII позивачем на ім`я т.в.о. командира Військовій частині НОМЕР_1 було надіслано поштою Рапорт про звільнення позивача з лав Збройних Сил України на підставі наявності інвалідності та такого, що позивач не висловив бажання продовжувати війську службу. Військова частина НОМЕР_1 рапорт отримала 17.10.2025 що підтверджується повідомленням про вручення. Відповіді на рапорт позивач не отримав. Зазначено, що рапорт було надіслано поштою тому, що позивача постійно турбують головні болі, відчуває нудоту, запаморочення, зниження пам`яті, головокружіння, порушення сну. Особисто прибути до військової частини позивач не зміг. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
02.12.2025 через систему "Електронний суд" до суду надійшов відзив Військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого представник відповідача вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить в задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі. Зазначено, що Військова частина НОМЕР_1 , видаючи наказ про зарахування позивача до списків особового складу, діяла на підставі іменного списку, наданого ІНФОРМАЦІЯ_5 , та виходила з презумпції належного виконання цим органом обов`язку щодо перевірки наявності або відсутності підстав для надання відстрочки. Перевірка таких підстав та надання відстрочок не належать до компетенції військової частини. Згідно з п. 14 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міноборони, затвердженої наказом МО України № 280 від 15.09.2022, зарахування військовозобов`язаного до списків особового складу здійснюється в день прибуття на підставі іменних списків команд, приписів та документів, що посвідчують особу. У межах повноважень Військова частина НОМЕР_1 , на підставі наказу № 236 від 13.08.2025, зарахувала позивача, направленого з ІНФОРМАЦІЯ_6 , до списків особового складу для проходження базової та фахової підготовки, поставила його на всі види забезпечення та призначила на посаду курсанта. Призов позивача на військову службу під час мобілізації здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, з дотриманням установленої процедури. У зв`язку з цим зарахування позивача до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу командира частини від 13.08.2025 № 236 відповідач вважає правомірним. Після видання наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2025 № 236 між сторонами виникли нові правовідносини, пов`язані з проходженням військової служби, правове регулювання яких здійснюється Законом № 2232-XII та Положенням від 10.12.2008 № 1153/2008. Вказаним нормативно-правовим актом не передбачено можливості звільнення військовослужбовця з військової служби шляхом скасування судом наказу про його призначення (зарахування) до військової частини. При цьому, якщо позивач на теперішній час не може проходити військову службу за станом здоров`я, то він має право у встановленому порядку ініціювати питання про звільнення з військової служби на підставі відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби. Зазначено, що позивач із рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 про його звільнення із зазначенням підстав, визначених п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ, за наслідками розгляду якого мало бути прийняте відповідне рішення, не звертався. Зазначено, що пунктом 233 Положення № 1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. Серед таких підстав відсутні підстави зазначені у позовній заяві, а підстави для звільнення з військової служби відсутні. Крім того, у відповідності до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2025 № 281 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 , курсанта 1 навчального механізованого батальйону, який 23 вересня 2025 року самовільно залишив військову частину, знято з усіх видів забезпечення (а.с. 58-61).
07.12.2025 через систему "Електронний суд" до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача Військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якої позивач заперечує аргументи відповідача, просить позов задовольнити. Зазначено, що 07.10.2025 КНП "Центральна районна лікарня Калуської міської ради Івано-Франківської області" проведено оцінювання повсякденного функціонування особи та прийнято Рішення № 200/25/1510/Р про продовження позивачу III групи інвалідності з 01.07.2024 по 01.11.2027. На підставі абзацу другого пп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII 13.10.2025 позивачем було надіслано поштою Рапорт про звільнення з лав Збройних Сил України на підставі наявності інвалідності та такого, що не висловив бажання продовжувати війську службу. Враховуючи, що відповідачі грубо порушили права позивача як особи з інвалідністю з дитинства та громадянина України був вимушений звернутися за захистом порушених прав до суду. Твердження Військової частини НОМЕР_1 про правомірність мобілізації позивач вважає безпідставним, оскільки позивач належним чином повідомив Військову частину НОМЕР_1 про порушення його прав та Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". 17.08.2025 на адресу Військової частини НОМЕР_1 було надіслано скаргу на незаконну мобілізацію з вимогою скасувати протиправне рішення Позаштатної постійно діючої ВЛК № 2 та наказ про призов військовозобов`язаного позивача на військову службу з копіями документів. На адресу позивача надійшла відповідь Військової частини НОМЕР_1 від 17.09.2025 вих. № 5736 про те, що позивач проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 , підстав для звільнення немає. Також, позивач, особа з інвалідністю з дитинства, звертався 24.08.2025 обласну ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 та 30.08.2025 16 Регіональне ВЛК, проте відповіді на скарги не отримав. Щодо аргументів відповідача про відсутність у позивача підстав для звільнення з військової служби зазначено, що твердження відповідача про відсутність підстав для звільнення з військової служби спростовується наданими позивачем доказами по справі про наявність інвалідності з дитинства. 13.10.2025 на підставі абз. 2 пп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII на ім`я т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_1 було надіслано поштою Рапорт про звільнення позивача з лав Збройних Сил України на підставі наявності інвалідності та такого, що не висловив бажання продовжувати війську службу. Військова частина НОМЕР_1 рапорт отримала 17.10.2025, що підтверджується повідомленням про вручення. На адресу позивача надійшла відповідь Військової частини НОМЕР_1 на рапорт від 20.10.2025 № 18662/1, в якій зазначено, що рапорт позивача розглянуто та повідомлено, що для звільнення з військової служби необхідна особиста присутність військовослужбовця. Щодо подання рапорту зазначено, що під час перебування у військовій частині значно погіршився стан здоров`я позивача. Рапорт було надіслано поштою тому, що через неналежний стан здоров`я, яке значно погіршилося внаслідок перебування у військовій частині позивача постійно турбують головні болі, відчуваю нудоту, запаморочення, зниження пам`яті, головокружіння, порушення сну. Зазначено, що позивач усно повідомив безпосереднє керівництво підрозділу, що 20.08.2025 має бути присутній у лікарні на комісії для проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та прийняття Рішення про продовження/не продовження позивачу третьої (III) групи інвалідності. Усне повідомлення було проігноровано. Письмово повідомити не мав можливості, адже проживав у наметі і був позбавлений канцелярського приладдя. Враховуючи бездіяльність військового керівництва військової частини позивач був змушений прибути самостійно 07.10.2025 у лікарню на комісію для проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та прийнято Рішення про продовження/не продовження позивачу III групи інвалідності. Зважаючи на різке погіршення стану здоров`я викликаного значними фізичними навантаженнями військового вишкілу позивач був змушений надіслати рапорт про звільнення засобами поштового зв`язку. Враховуючи вищенаведене, позивачем належним чином було повідомлено командування відповідача про наявність підстав для звільнення з військової служби. Зазначено, що твердження відповідача у відзиві, що позивач не подавав рапорт про звільнення з військової служби не відповідає дійсності та спростовується наданими доказами по справі. Відмову на рапорт позивач вважає обґрунтовано (а.с. 66-70).
23.12.2025 через систему "Електронний суд" до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_8 . Відповідно до відзиву ІНФОРМАЦІЯ_9 заперечив проти позову, просив відмовити в задоволенні позову з мотивів, що згідно з відомостями військово-облікового документу, сформованого в додатку "Резерв+" позивач знятий з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_5 . Як свідчить копія довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААВ № 235591 позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності на строк до 14.06.2024. На момент призову на військову службу під час мобілізації, а саме 13.08.2025, позивач оформленої відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не мав та правом на відстрочку не користувався. За змістом довідки військово-лікарської комісії № 2025-0813-1438-5353-3 від 13.08.2025 позивачу 13.08.2025 проведено медичний огляд позаштатною постійно діючою ВЛК № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_4 на базі КНП "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради" та встановлено, що останній та підставі статті 20в графи ІІ Розкладу хвороб придатний до військової служби, діагноз G93.80 наслідки перенесеної нейроінфекції (церебральний арахноїдит 2002) у вигляді органічної неврологічної мікросимптоматики, цефалгічного та астено-невротичного синдромів з незначним порушенням функцій центральної нервової системи. Коментована довідка військово-лікарської комісії № 2025-0813-1438-5353-3 від 13.08.2025 виготовлена відповідно до Порядку № 402, за формою встановленою додатком 4 до Порядку № 402. Позивач не надав доказів, що позаштатна постійно діюча ВЛК № 2 при прийнятті спірного рішення відмовила у прийнятті до розгляду від нього будь-які медичні документи, які є в наявності та містять інформацію про певні захворювання позивача. У той же час, у відповідності до вимог Положення № 402 ВЛК при огляді позивача перевірено відомості про встановлені діагнози за даними ЕСОЗ. Як наслідок, ІНФОРМАЦІЯ_9 вважає, що доводи позивача відносно неправильної оцінки відповідачем стану його здоров`я на предмет придатності позивача до військової служби є такими, що не стосуються процедури прийняття спірного рішення суб`єкта владних повноважень. Враховуючи те, що з боку відповідача не допущено порушень вимог чинного законодавства, які б стосувались саме процедури проведення медичного огляду та оформлення його результатів, спірна довідка № 2025-0813-1438-5353-3 від 13.08.2025 є такою, що прийнята на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені чинним законодавством. Додатково зазначено, що оскільки позаштатна постійно діюча ВЛК № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_4 на базі КНЗ "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради" створена та функціонує як ВЛК Об`єднаного мобілізаційного центру Івано-Франківської області, а військовозобов`язаний позивач призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 не володіє та не може володіти будь-якою медичною документацією за результатами проходження ВЛК позивачем. Щодо вимог позивача до Військової частини НОМЕР_1 зазначено, що позивач із рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 про його звільнення із зазначенням підстав, визначених п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, за наслідками розгляду якого мало бути прийняте відповідне рішення, не звертався. Крім того, у відповідності до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2025 № 281 (по стройовій частині) позивача, який 23 вересня 2025 року самовільно залишив військову частину, знято з усіх видів забезпечення (а.с. 76-82).
28.12.2025 через систему "Електронний суд" до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача позаштатної постійно діючої ВЛК № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_2 на базі " ІНФОРМАЦІЯ_3 клінічна лікарня ІФ ОР" ( АДРЕСА_1 ), відповідно до якої позивач заперечує аргументи відповідача, просить позов задовольнити. Зазначено, що у 2016 році позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності з дитинства. 14.06.2021 при повторному медичному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності на строк до 01.07.2024. Рішенням МСЕК позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності з дитинства, а 31.05.2017 медичною комісією Калуського військомату позивач був визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним до військової служби у воєнний час. Позивач не порушив строків проходження повторного медичного огляду та на момент призову за мобілізацією 13.08.2025, є особою з інвалідністю з дитинства (ІІІ група). Твердження відповідача про те, що на момент призову на військову службу під час мобілізації 13.08.2025, позивач оформленої відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не мав та правом на відстрочку не користувався, позивач вважає хибним. Щодо твердження відповідача, що позивач не надав доказів зазначено, що позаштатна постійно діюча ВЛК № 2 при прийнятті спірного рішення відмовила у прийнятті до розгляду від позивача будь-які медичні документи, які є в наявності та містять інформацію про певні захворювання та позивач був протиправно затриманий працівниками національної поліції разом з військовослужбовцями ТЦК та СП, і всупереч власному бажанню доставлений для проходження ВЛК до Позаштатної постійно діючої ВЛК № 2 при ІФМТЦК та СП. На ВЛК позивач повідомив, що є особою з інвалідністю. Лікарі ВЛК надали йому можливість зателефонувати додому та отримати з дому фотографії підтверджуючих документів. Позивачем було надано ВЛК виписки з історією хвороби з лікарні за 2016-2022 роки та посвідчення про наявність групи інвалідності. Позивач зазначив, що протягом 2023-2025 років лікувався у лікарні у м. Калуш, через тиждень (20.08.2025) має бути засідання комісії для оцінювання повсякденного функціонування особи та прийняття Рішення про продовження/непродовження групи інвалідності. Виписки за 2023-2025 роки знаходяться у лікуючого лікаря, який готує пакет документів для комісії для оцінювання повсякденного функціонування особи. За потреби позивач зобов`язується надати копії ВЛК. Зазначено, що позаштатна постійно діюча ВЛК № 2 порушила вимоги Положення від 14.08.2008 № 402 та не надала позивачу можливості у визначені Положенням від 14.08.2008 № 402 строки надати ВЛК копії виписок про історію хвороби за 2023-2025 роки, та можливості 20.08.2025 пройти оцінювання повсякденного функціонування особи для продовження III групи інвалідності з 01.07.2024. Позаштатна постійно діюча ВЛК № 2 прийняла Рішення про придатність до військової служби на підставі наданих позивачем старих виписок з історії хвороби за 2016-2022 роки, протиправно ігноруючи наявність виписок з історії хвороби за 2023-2025 роки, які позивач міг надати на розгляд ВЛК у разі, якщо ВЛК розгляд його справи продовжило би у межах визначених Порядком строків. Мотивовано, що позаштатна постійно діюча ВЛК № 2 маючи копії медичних виписок позивача за 2016-2022 роки та посвідчення про встановлення групи інвалідності не направила позивача на додаткові лабораторні та інструментальні дослідження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан його здоров`я, а прийняла протиправне рішення про визнання позивача придатним до військової служби. Також, позивач зазначає, що 24.08.2025 на адресу Голови обласної ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 надіслано скаргу на постанову Позаштатної постійно діючої ВЛК № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_2 з вимогою переглянути та скасувати постанову з копіями документів. Відповіді на скаргу від Голови обласної ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач не отримав. 30.08.2025 на адресу 16 Регіонального ВЛК надіслано скаргу на постанову Позаштатної постійно діючої ВЛК № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_2 з вимогою переглянути та скасувати постанову з копіями документів. Відповіді на скаргу позивач не отримав. Звертає увагу, що саме Позаштатна постійно діюча ВЛК № 2, як суб`єкт владних повноважень у даному випадку, повинна надати до суду докази законності та правомірності мобілізації позивача з дійсною групою інвалідності та визнання його придатним до військові служби. Зазначено, що твердження відповідача про те, що з боку відповідача не допущено порушень вимог чинного законодавства, які б стосувались саме процедури проведення медичного огляду та оформлення його результатів не відповідає дійсності. Відповідачем не взято до уваги, що позивач є особою з інвалідністю з дитинства, при тому що він надав підтверджуючі документи, не надано можливості надати ВЛК виписки з історії хвороби за 2023 та 2025 роки, які перебували на той момент у лікуючого лікаря, не надано можливості пройти оцінювання повсякденного функціонування особи для продовження третьої (III) групи інвалідності з 01.07.2024 (Позивач мав проходити оцінювання 20.08.2025). Також відповідачем проігноровано можливість направити позивача на додаткові лабораторні та інструментальні дослідження для отримання повної та об`єктивної інформації про стан його здоров`я, а прийнято протиправне рішення про визнання позивача придатним до військової служби. Щодо твердження відповідача про те, що позивач із рапортом про його звільнення не звертався зазначено, що 13.10.2025 позивачем на ім`я т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_1 було надіслано поштою Рапорт про звільнення позивача з лав Збройних сил України на підставі наявності інвалідності та такого, що не висловив бажання продовжувати війську службу. Військова частина НОМЕР_1 рапорт отримала 17.10.2025, що підтверджується повідомленням про вручення. На адресу позивача надійшла відповідь на рапорт від 20.10.2025 № 18662/1, за підписом командира Військової частини НОМЕР_1 в якій зазначено, що рапорт позивача розглянуто та повідомлено, що для звільнення з військової служби необхідна особиста присутність військовослужбовця. Щодо подання рапорту поштою позивач зазначає, що під час перебування у військовій частині значно погіршився стан його здоров`я. Позивач зазначає, що під час перебування у військовій частині постійно порушувалися його права, як особи з інвалідністю та громадянина України. Потрапити у медичну частину було неможливо, якщо і потрапив медичний працівник не надавав лікарську допомогу і не робив записів у журналі відвідувань. Позивач скаржився на нудоту та головні болі, натомість його не звільняли ні від стрільб, ні від вишкілу та фізичних навантажень. Позивач усно повідомив безпосереднє керівництво підрозділу про те, що 20.08.2025 має бути присутній у лікарні на комісії для проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та прийняття Рішення про продовження/не продовження йому III групи інвалідності. Усне повідомлення було проігноровано. Письмово повідомити не мав можливості адже проживав у наметі і був позбавлений канцелярського приладдя. Враховуючи протиправну бездіяльність військового керівництва військової частини позивач був змушений прибути самостійно 07.10.2025 у лікарню на комісію для проведення оцінювання повсякденного функціонування особи та прийнято Рішення про продовження/не продовження йому III групи інвалідності. Зважаючи на різке погіршення стану здоров`я викликаного значними фізичними навантаженнями військового вишкілу позивач був змушений надіслати рапорт про звільнення засобами поштового зв`язку. Позивач заперечує аргументи відповідача про те, що для звільнення з військової служби необхідна особиста присутність військовослужбовця (а.с. 89-94).
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , згідно посвідчення Серії НОМЕР_3 , виданого 03.11.2016, є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства (а.с. 14).
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК Серії 12 ААВ № 235591 від 14.06.2021 позивачу встановлена ІІІ група інвалідності на строк до 01.07.2024, дата чергового переогляду 14.06.2024 (а.с. 16).
У відповідності до Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_4 , виданого 17.10.2022 позивач обмежено придатний до військової служби, призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_6 зарахований в запас 11.10.2022 прот. № 5103, гр.ІІ ст. 20"б" наказу МОУ № 402-2008 (а.с. 15).
Згідно довідки військово-лікарської комісії № 2025-0813-1438-5353-3 від 13.08.2025, солдату запасу ОСОБА_1 13.08.2025 проведено медичний огляд позаштатною постійно діючою ВЛК № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_4 на базі КНП "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради", прийнято оскаржуване рішення про придатність позивача до військової служби на підставі статті 20в графи ІІ Розкладу хвороб, діагноз G93.80 наслідки перенесеної нейроінфекції (церебральний арахноїдит 2002) у вигляді органічної неврологічної мікросимптоматики, цефалгічного та астено-невротичного синдромів з незначним порушенням функцій центральної нервової системи (а.с. 8).
13.08.2025 ІНФОРМАЦІЯ_5 позивача призвано на військову службу до Військової частини НОМЕР_5 . Військова частина НОМЕР_1 на підставі наказу № 236 від 13.08.2025 зарахувала позивача, направленого з ІНФОРМАЦІЯ_6 , до списків особового складу для проходження базової та фахової підготовки, поставила його на всі види забезпечення та призначила на посаду курсанта (а.с. 65).
17.08.2025 на адресу Військової частини НОМЕР_1 матір`ю ОСОБА_2 в інтересах позивача було надіслано скаргу на протиправну мобілізацію з вимогою скасувати протиправне рішення Позаштатної постійно діючої ВЛК № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_2 на базі " ІНФОРМАЦІЯ_3 клінічна лікарня ІФ ОР" ( АДРЕСА_1 ) та наказ про призов військовозобов`язаного ОСОБА_1 на військову службу (а.с. 21-23). На звернення ОСОБА_2 в інтересах позивача вх. № 11671 від 29.08.2025, № 11757 від 30.08.2025, Військова частина НОМЕР_1 відповіддю від 17.09.2025 № 15736 повідомила, що син ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Протиправних дій щодо нього не застосовувалось, в медичний пункт Військової частини НОМЕР_1 щодо скарг на здоров`я він ні разу не звертався, про що в книзі запису хворих не має жодного запису. Тому підстав для звільнення з військової служби на даний час немає (а.с. 24).
24.08.2025 на адресу Голови обласної ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачем було надіслано скаргу на постанову Позаштатної постійно діючої ВЛК № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_2 на базі " ІНФОРМАЦІЯ_3 клінічна лікарня ІФ ОР" (м. Івано-Франківськ) з вимогою переглянути та скасувати постанову № 2025-0813-1438-5353-3 від 13.08.2025 про визнання позивача придатним до військовою служби (а.с. 25-28).
30.08.2025 року на адресу 16 Регіональної ВЛК матір`ю ОСОБА_2 в інтересах позивача було надіслано скаргу на постанову Позаштатної постійно діючої ВЛК № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_2 на базі " ІНФОРМАЦІЯ_3 клінічна лікарня ІФ ОР" (м. Івано-Франківськ) з вимогою переглянути та скасувати постанову № 2025-0813-1438-5353-3 від 13.08.2025 про визнання позивача придатним до військовою служби (а.с. 29-33).
У відповідності до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2025 № 281 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 , курсанта 1 навчального механізованого батальйону, який 23.09.2025 самовільно залишив військову частину, знято з усіх видів забезпечення (а.с. 65).
Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 200/25/1510/В від 07.10.2025 позивачу встановлена ІІІ група інвалідності не безстроково, дата повторного оцінювання повсякденного функціонування особи - 01.11.2027 (а.с. 34-38).
Позивач шляхом поштового відправлення направив на ім`я т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_1 рапорт від 12.10.2025, вручено 17.10.2025, відповідно до якого позивач просив звільнити його з військової служби на підставі абзацу другого підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII за станом здоров`я у зв`язку з наявністю інвалідності та такого, що не висловив бажання продовжувати військову службу (а.с. 39-41).
За результатом розгляду рапорту позивача від 12.10.2025 (вх. 4765 від 20.10.2025) Військова частина НОМЕР_1 відповіддю від 20.10.2025 повідомила, що для здійснення подання рапорту, його розгляду, прийняття рішення, доведення рішення та звільнення з військової служби необхідна особиста присутність військовослужбовця. Разом з тим згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.09.2025 № 281 солдат ОСОБА_1 23.09.2025 самовільно залишив військову частину. Враховуючи факт відсутності на військовій службі по теперішній час солдата ОСОБА_1 , курсанта 1 навчального механізованого батальйону відсутні правові підстави для прийняття рішення щодо звільнення з військової служби (а.с. 74, 75).
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України" на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжений.
Згідно із статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Згідно пункту 4 Указу № 69/2022 призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
В свою чергу, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби унормовано положеннями Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Згідно з частинами 1, 2 статті 1 Закону № 2232-ХІІ, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до положень частини першої статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону № 2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (надалі також - Положення № 402).
Відповідно до пункту 1.2. розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Відповідно до пункту 1.1. розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності: до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю; військовослужбовців, призовників, військовозобов`язаних та резервістів до служби в Десантно-штурмових військах, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті, підрозділах спеціального призначення; кандидатів на навчання у ВВНЗ, ліцеїстів; кандидатів до військової служби за контрактом; кандидатів до участі у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки (далі - МО) та у складі національного персоналу; військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ) та мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; військовослужбовців до служби у спеціальних спорудах; а також з метою визначення: можливості проходження військової служби військовослужбовцями та проживання членів їх сімей за кордоном; необхідності в тривалому спеціалізованому лікуванні, медичному спостереженні або в навчанні (вихованні) у спеціалізованих навчальних закладах членів сімей військовослужбовців, транспортабельності їх за станом здоров`я; потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва); потреби у тривалому лікуванні.
У відповідності до пункту 1.2. розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).
Відповідно до статті 20 графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби (Додаток 1 до Положення № 402 (пункт 1.2 глави 1 розділу II) "VI. Хвороби нервової системи (G00-G99), їх наслідки" включено: запальні хвороби центральної нервової системи, їх наслідки G00-G09 (усі форми бактеріального та неуточненого менінгіту, енцефаліт, мієліт, енцефаломієліт, внутрішньочерепний та внутрішньохребтовий абсцес)
а) швидко прогресуючі зі значними порушеннями функцій - непридатні до військової служби;
б) з помірними порушеннями функцій - придатні до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони;
в) з незначними порушеннями функцій; за наявності об`єктивних даних без порушень функцій - придатні.
Верховний Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26 лютого 2025 року у справі № 600/3273/22-а дійшов висновку, що перевірка рішення госпітальної (гарнізонної) ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням № 402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК, а остаточного рішення, яке підлягає судовому оскарженню, з приводу придатності позивача до військової служби та встановлення причинного зв`язку захворювань, ВЛК регіону чи ЦВЛК (в межах справи) не приймали, тому позивач не дотримався вимог Положення № 402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні вимог адміністративного позову (пункт 73).
Дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади (пункт 79).
Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу (пункт 80).
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність лише в межах дотримання процедури прийняття таких. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суд не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідності дослідження в контексті застосування норм матеріального права (пункт 81).
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як встановлено, згідно довідки військово-лікарської комісії № 2025-0813-1438-5353-3 від 13.08.2025, солдату запасу ОСОБА_1 13.08.2025 проведено медичний огляд позаштатною постійно діючою ВЛК № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_4 на базі КНП "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради", прийнято оскаржуване рішення про придатність позивача до військової служби на підставі статті 20в графи ІІ Розкладу хвороб, діагноз G93.80 наслідки перенесеної нейроінфекції (церебральний арахноїдит 2002) у вигляді органічної неврологічної мікросимптоматики, цефалгічного та астено-невротичного синдромів з незначним порушенням функцій центральної нервової системи (а.с. 8).
24.08.2025 на адресу Голови обласної ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачем було надіслано скаргу на постанову Позаштатної постійно діючої ВЛК № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_2 на базі "Обласна клінічна лікарня ІФ ОР" (м. Івано-Франківськ) з вимогою переглянути та скасувати постанову № 2025-0813-1438-5353-3 від 13.08.2025 про визнання позивача придатним до військовою служби (а.с. 25-28).
Відповідно до підпункту 3.3. розділу І Положення № 402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 "Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення", яким передбачено, що адміністративно-територіальна зона відповідальності Військово-лікарської комісія Західного регіону (місто Львів), крім інших, - Івано-Франківська область.
Позивач не надав доказів на підтвердження його звернення до Військово-лікарської комісія Західного регіону (місто Львів) зі скаргою чи заявою щодо перегляду рішення позаштатної постійно діючої ВЛК № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_2 на базі "Обласна клінічна лікарня ІФ ОР" (м. Івано-Франківськ) оформлене довідкою № 2025-0813-1438-5353-3 від 13.08.2025. Не надав позивач також і доказів звернення зі скаргою до ЦВЛК.
Пунктом 3.1. розділу І Положення № 402 визначено, що вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України "Про звернення громадян", Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 року за № 94/29962.
Відповідно до статті 16 Закону України "Про звернення громадян" громадянин може подати скаргу особисто або через уповноважену на це іншу особу. 
Як встановлено, 30.08.2025 на адресу 16 Регіональної ВЛК матір`ю ОСОБА_2 в інтересах позивача було надіслано скаргу на постанову Позаштатної постійно діючої ВЛК № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_2 на базі "Обласна клінічна лікарня ІФ ОР" (м. Івано-Франківськ) з вимогою переглянути та скасувати постанову № 2025-0813-1438-5353-3 від 13.08.2025 про визнання позивача придатним до військовою служби (а.с. 29-33).
Однак, позивачем не надано суду доказів уповноваження ним матері на подання такої скарги, тому направленння на адресу 16 Регіональної ВЛК матір`ю в інтересах позивача скарги в спірних правовідносинах не підтверджує звернення саме позивача зі скаргою щодо перегляду оскаржуваного рішення позаштатної постійно діючої ВЛК № 2.
З огляду на вищенаведене, позивач не дотримався вимог Положення № 402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні вимог в цій частині позову, тому відсутні підстави для визнання протиправним та скасування Рішення позаштатної постійно діючої ВЛК № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_2 на базі "Обласна клінічна лікарня ІФ ОР" (м. Івано-Франківськ) оформленого довідкою № 2025-0813-1438-5353-3 від 13.08.2025 про визнання позивача придатним до військової служби.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 звільнити позивача з військової служби на підставі абзацу другого підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII, суд зазначає наступне.
Пунктом 6 статті 2 Закону № 2232-XII, передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:
б) за станом здоров`я:
на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (пункт 1).
Згідно з підпунктом 2 пункту 225 Положення № 1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону № 2232-XII у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Так, пунктом 233 Положення № 1153/2008, передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Пунктом 14.30 Розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 передбачено, що звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.
Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.
Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.
Пунктом 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального Штабу Збройних Сил України № 40 від 31 січня 2024 року (далі - Інструкція) визначено, що у Збройних Силах України створюються такі види документів (далі - документи): наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телеграма, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку.
Рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ (пункт 3.11.6. Інструкції).
Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини) визначає Інструкція про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 28 грудня 2016 року № 735 (далі - Інструкція № 735).
Згідно пунктом 5 розділу ІІІ Інструкції № 735, звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.
Згідно з пунктом 6 розділу І Інструкції № 735 усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.
У відповідності до пункту 2 розділу ІІ Інструкції письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.
Отже, у наведених вище нормативно-правових актах детально роз`яснено поняття "рапорт", а також встановлено конкретні строки, протягом яких посадові особи зобов`язані здійснити розгляд відповідних документів.
З огляду на вищезазначене, за результатами розгляду рапорту військовослужбовця про його звільнення з військової служби посадові особи, які мають право на його звільнення з військової служби, зобов`язані видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця з військової служби чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту (заяви).
Розглянутим вважається рапорт, по якому прийнято рішення та це рішення (відповідь) доведена до військовослужбовця належним чином.
Ситуація, коли законодавче регулювання певного правового питання є неповним, неоднозначним чи суперечливим, створює нормативну невизначеність. Така невизначеність породжує ризики неналежного захисту прав, свобод і законних інтересів приватних осіб. В умовах нормативної невизначеності особливого значення набуває застосування загальних принципів права, закріплених Конституцією України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також усталених доктринальних та судових підходів до вирішення аналогічних ситуацій.
Згідно зі статтею 8 Конституції України в державі визнається і діє принцип верховенства права, що передбачає пріоритет прав і свобод людини перед іншими інтересами, зокрема інтересами держави та її органів. Практика Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини послідовно деталізує цей принцип, наголошуючи на необхідності усунення негативних наслідків, спричинених неоднозначністю, суперечливістю чи прогалинами в законодавстві.
У публічно-правових відносинах, де одним із суб`єктів виступають органи публічної влади, особливого значення набуває принцип захисту особи від свавільних чи необґрунтовано обтяжливих дій державних органів. Відповідно до цього принципу будь-які сумніви, що виникають через нормативну невизначеність, не можуть трактуватись на шкоду приватній особі чи бути підставою для розширеного тлумачення повноважень державних органів або їх посадових осіб. Навпаки, усі сумніви мають вирішуватися на користь приватної особи.
В контексті цього підходу доцільно застосовувати принцип "найбільш сприятливого становища для особи" (favor libertatis). Його сутність полягає у виборі такого тлумачення та застосування норм права, яке найбільш ефективно забезпечує захист прав і свобод особи та мінімізує негативні наслідки для її правового статусу. Цей принцип є усталеним у доктрині та активно застосовується в судовій практиці адміністративних судів, які наполягають на неприпустимості надто широкого чи необґрунтовано суворого тлумачення норм права органами публічної влади на шкоду приватних осіб.
У випадках прогалин чи суперечностей законодавства належне правозастосування має здійснюватися з урахуванням презумпції на користь особи. Це відповідає базовим конституційним принципам, міжнародним стандартам захисту прав людини та виступає критерієм оцінки стану правової держави.
Таким чином, викладені принципи та підходи підтверджують необхідність своєчасного та належного розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби. Невиправдана затримка або необґрунтована відмова у розгляді такого звернення є порушенням права особи на належне адміністрування та права на звільнення з військової служби у визначеному законом порядку.
Крім цього, принцип правової визначеності передбачає не лише обов`язок своєчасного розгляду звернення, але й обов`язок інформування військовослужбовця про результати такого розгляду із належним обґрунтуванням рішення. Відмова у задоволенні рапорту має бути обґрунтована посиланням на конкретні обставини, які стали підставою для такого рішення.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 02 квітня 2025 року у справі № 280/7446/24.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як встановлено, Військова частина НОМЕР_1 на підставі наказу № 236 від 13.08.2025 зарахувала позивача, направленого з ІНФОРМАЦІЯ_6 , до списків особового складу для проходження базової та фахової підготовки, поставила його на всі види забезпечення та призначила на посаду курсанта (а.с. 65).
У відповідності до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2025 № 281 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 , курсанта 1 навчального механізованого батальйону, який 23.09.2025 самовільно залишив військову частину, знято з усіх видів забезпечення (а.с. 65).
Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 200/25/1510/В від 07.10.2025 позивачу встановлена ІІІ група інвалідності не безстроково, дата повторного оцінювання повсякденного функціонування особи - 01.11.2027 (а.с. 34-38).
Позивач шляхом поштового відправлення направив на ім`я т.в.о. командира Військової частини НОМЕР_1 рапорт від 12.10.2025, вручено 17.10.2025, відповідно до якого позивач просив звільнити його з військової служби на підставі пп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII за станом здоров`я у зв`язку з наявністю інвалідності та такого, що не висловив бажання продовжувати військову службу (а.с. 39-41).
За результатом розгляду рапорту позивача від 12.10.2025 (вх. 4765 від 20.10.2025) Військова частина НОМЕР_1 відповіддю від 20.10.2025 повідомила, що для здійснення подання рапорту, його розгляду, прийняття рішення, доведення рішення та звільнення з військової служби необхідна особиста присутність військовослужбовця. Разом з тим згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.09.2025 № 281 солдат ОСОБА_1 23.09.2025 самовільно залишив військову частину. Враховуючи факт відсутності на військовій службі по теперішній час солдата ОСОБА_1 , курсанта 1 навчального механізованого батальйону відсутні правові підстави для прийняття рішення щодо звільнення з військової служби (а.с. 74, 75).
Механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту визначає Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 06 серпня 2024 року № 531.
Згідно пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 531 "Особливості подання та розгляду рапортів у паперовій формі" початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Відповідно до пункту 9 розділу ІІІ Порядку № 531 розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється: 1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин; 2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
З огляду на вищенаведене, оскільки законодавством передбачено можливість направлення рапорту засобами поштового зв`язку, Військова частина НОМЕР_1 за результатом розгляду рапорту позивача від 12.10.2025 (вх. 4765 від 20.10.2025) відповіддю від 20.10.2025 (а.с. 39-41, 74, 75) безпідставно повідомила позивача про відсутність правових підстав для прийняття рішення щодо його звільнення з військової служби враховуючи факт відсутності позивача на військовій службі, 23.09.2025 самовільно залишив військову частину.
Таким чином, слід визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття мотивованого рішення за результатом розгляду рапорту ОСОБА_1 від 12.10.2025 (вх. 4765 від 20.10.2025) про звільнення з військової служби на підставі підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII.
Належним способом захисту порушеного права, який відповідатиме змісту спірних правовідносин, буде ефективним та забезпечить належний судовий захист у тій мірі, яка є необхідною у даному конкретному випадку, буде зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення за результатом розгляду рапорту позивача від 12.10.2025 (вх. 4765 від 20.10.2025).
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 звільнити позивача з військової служби на підставі абз. 2 пп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, суд зазначає, що вказана вимога є передчасною позовною вимогою, оскільки не є порушеним правом позивача, так як зазначене питання не вирішувалося суб`єктом владних повноважень, а тому не підлягає задоволенню.
Таким чином, суд дійшов до висновку, позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії № 2 при ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття мотивованого рішення за результатом розгляду рапорту ОСОБА_1 від 12.10.2025 (вх. 4765 від 20.10.2025).
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) прийняти рішення за результатом розгляду рапорту ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ) від 12.10.2025 (вх. 4765 від 20.10.2025).
В задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Григорук О.Б.