ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 лютого 2026 року справа №200/4023/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гайдара А.В.., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року у справі № 200/4023/25 (головуючий І інстанції Аляб`єв І.Г.) за позовом Завгороднього Ігоря В`ячеславовича в інтересах ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Завгородній Ігор В`ячеславович в інтересах ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач ), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо розподілу частки одноразової грошової допомоги в сумі 6 000 000 гривень у рівних частках між особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, а саме: 1) ОСОБА_1 ; 2) ОСОБА_2 ; 3) ОСОБА_3 та виплати частки одноразової грошової допомоги в розмірі 2 000 000 гривень ОСОБА_2 , шляхом перерахування коштів на відкритий в АТ “Ощадбанку” розрахунковий рахунок ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розподілити частку одноразової грошової допомоги в сумі 6 000 000 гривень у рівних частках між особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, а саме: 1) ОСОБА_1 ; 2) ОСОБА_2 ; 3) ОСОБА_3 та виплатити частку одноразової грошової допомоги в розмірі 2 000 000 гривень ОСОБА_2 , шляхом перерахування коштів на відкритий в АТ “Ощадбанку” розрахунковий рахунок ОСОБА_1 .
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо розподілу одноразової грошової допомоги в сумі 6 000 000 грн у рівних частках між особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, а саме: 1) ОСОБА_1 ; 2) ОСОБА_2 ; 3) ОСОБА_3 , шляхом перерахування коштів на відкритий в АТ “Ощадбанку” розрахунковий рахунок ОСОБА_1 – залишено без розгляду згідно з пунктом 10 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд першої інстанції, закриваючи провадження у відповідній частині позову, дійшов висновку, що аналіз предмету позову у справі № 200/3844/25 та справі № 200/4023/25 свідчить, що в даному випадку позовні вимоги, в частині бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо розподілу одноразової грошової допомоги в сумі 6 000 000 грн у рівних частках між особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, а саме: 1) ОСОБА_1 ; 2) ОСОБА_2 ; 3) ОСОБА_3 , шляхом перерахування коштів на відкритий в АТ “Ощадбанку” розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , є однаковими та покликані вирішити один і той же спір, перегляд справи за цих умов та за наявності зазначених судових рішень, якими цей спір вже вирішено по суті, порушить імперативні положення статей 129, 129-1 Конституції України, згідно яких судове рішення є обов`язковим до виконання.
Щодо решти позовних вимог в частині зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 розподілити частку одноразової грошової допомоги в сумі 6 000 000 грн у рівних частках між особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, а саме: 1) ОСОБА_1 ; 2) ОСОБА_2 ; 3) ОСОБА_3 та виплатити частку одноразової грошової допомоги в розмірі 2 000 000 грн ОСОБА_2 , шляхом перерахування коштів на відкритий в АТ “Ощадбанку” розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , суд продовжує розгляд справи, оскільки вимоги у вказаній частині не є тотожними.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року позов задоволений: 
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розподілити частку одноразової грошової допомоги в сумі 6 000 000 грн у рівних частках між особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, а саме: 1) ОСОБА_1 ; 2) ОСОБА_2 ; 3) ОСОБА_3 та виплатити частку одноразової грошової допомоги в розмірі 2 000 000 грн ОСОБА_2 , шляхом перерахування коштів на відкритий в АТ “Ощадбанку” розрахунковий рахунок ОСОБА_1 .
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та відмовити у задоволені позову через порушення норм матеріального, процесуального права.
Апелянт зазначив, що тривалість строку у три роки для реалізації права на отримання грошової допомоги або її перерозподіл обчислюється з дати виникнення такого права. Рішенням Білоцерківським міськрайонними судом Київської області від 17.08.2022 у справі № 357/7060/22 встановлено факт смерті ОСОБА_4 . Згідно з чинним законодавством, дата виникнення права на грошову допомогу в такому випадку – це дата набрання законної сили рішення суду, а не зазначена дата смерті. Право на ОГД виникає з моменту, коли рішення суду про встановлення факту смерті або оголошення особи померлою набрало законної сили. Саме з цієї дати починається обчислення трирічного строку для звернення по виплату або ініціювання її перерозподілу. 
Апелянт звертає увагу на постанову Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995. У п. 13 цієї постанови зазначено, що у випадку оголошення особи померлою днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду. Це означає, що правові наслідки, пов`язані зі смертю особи виникають саме з цієї дати.
Суд І інстанції дійшов помилкового висновку щодо початку перебігу трирічного строку для реалізації права на отримання грошової допомоги, вважаючи відправною датою 24.03.2022. Таких підхід суперечить чинному законодавству та усталеній судовій практиці, відповідно до яких днем виникнення права є дата набрання законної сили судовим рішенням про встановлення факту смерті. Саме з цього моменту у особи виникає право на грошову допомогу і саме з цієї дати розпочинається обчислення трирічного строку. В іншому випадку відбувається передчасне обмеження прав заявника та фактичне позбавлення його можливості реалізувати гарантоване державою право. Таким чином, рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню.
Разом з тим, суд І інстанції проігнорував пряму норму ПКМУ № 168, яка передбачає, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата складання актового запису про смерть, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через три роки після поранення (контузії, травми, каліцтва). Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_2 відповідний актовий запис № 1806 про смерть ОСОБА_4 від 18.08.2022. Таким чином станом на момент подання позову трирічний строк для реалізації батьками військовослужбовця ОСОБА_4 ще не сплив. Тобто підстав для перерозподілу частки не існувало.
Отже, позов не підлягає задоволенню, оскільки право на отримання допомоги виникає з моменту набрання законної сили рішення суду; з цієї ж дати починається перебіг трирічного строку; строк ще не минув, а отже перерозподіл є передчасним і юридично безпідставним.
Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.
Також, представником позивача подано клопотання від 27.01.2026 про врахування судового рішення у справі № 200/3844/25, яке набрало законної сили, яке має преюдиційне значення, а обставини справи не підлягають повторному доказуванню під час розгляду цієї справи, відповідно до ч. 4 ст.78 КАС України.
У справі № 200/3844/25 ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозподілу одноразової грошової допомоги в сумі 6 000 000 грн у рівних частках між особами, які мають право на її призначення та отримання, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також щодо невиплати частки такої допомоги в розмірі 2 000 000 грн дружині загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 шляхом перерахування коштів на відкритий в АТ «Ощадбанк» банківський рахунок. 
Крім того, позивачка просила зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити розподіл одноразової грошової допомоги у сумі 6 000 000 грн у рівних частках між зазначеними особами та виплатити ОСОБА_1 належну їй частку в розмірі 2 000 000 грн шляхом перерахування коштів на її банківський рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк». 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.07.2025, залишеному без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2025, адміністративний позов було задоволено у повному обсязі. Ухвалою Верховного Суду від 11.12.2025 у відкритті касаційного провадження відмовлено.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву та клопотання представника позивача від 27.01.2026, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
17.10.2015 ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3 НОМЕР_4 . 
05.10.2016 подружжя усиновило ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується: 
1) витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану, сформованим 20.12.2022; 
2) свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим 05.10.2016. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , виданим 01.02.2018. 
ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 та разом із членами сім`ї проживала за адресою: АДРЕСА_1 . 
З 28.12.2005 ОСОБА_5 проходив військову службу в лавах Державної прикордонної служби України – у військовій частині НОМЕР_1 , першому прикордонному загоні, який дислокувався за адресою: АДРЕСА_2 .
З 24.02.2022 інспектор прикордонної служби 1 категорії - інструктор кінологічного відділення відділу прикордонної служби “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ” (тип Б) майстер-сержант військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 брав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації проти України, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.08.2022 № 12/96. За незламну відвагу та героїзм Указом Президента України від 24.05.2022 № 368/2022 старшого майстер сержанта ОСОБА_4 нагороджено орденом “За мужність” ІІІ ступеня посмертно.
Відповідно до повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_4 від 06 серпня 2022 року № 32/к-421-2243-22, інспектор прикордонної служби 1 категорії – інструктор кінологічного відділення відділу прикордонної служби “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ” (тип Б) майстер-сержант ОСОБА_4 під час виконання бойового завдання з оборони населеного пункту Мар`їнка Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_5 загинув унаслідок танкового обстрілу позицій з боку переважаючих сил противника.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/7060/22 від 17.08.2022 встановлено юридичний факт смерті ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 , що надало законну підставу для отримання членами його сім`ї свідоцтва про смерть у порядку державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 18.08.2022 органом державної реєстрації актів цивільного стану, дату смерті ОСОБА_4 офіційно встановлено як 24.03.2022.
Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №CE-19/111-24/17563-БД від 09.04.2024 (труп №699) підтверджено, що труп невстановленої чоловічої особи № 699 є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ймовірність відповідності складає 99,999393115882%). Згідно з постановою від 25.04.2024 про встановлення трупа в кримінальному провадженні за № 12022120000000122 від 21.04.2022, труп військовослужбовця, доставленого з міста Маріуполь Донецької області, ідентифіковано як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 
ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , поховано 02.05.2024 на “Алеї Слави” на кладовищі “Сухий Яр” у м. Біла Церква Київської області, що підтверджується довідкою, виданою Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради “Спецкомбінат з надання ритуальних послуг” від 07.05.2024 за вих. № 194.
Позивачка 02.12.2022 звернулася до військової частини НОМЕР_1 з проханням виплатити одноразову грошову допомогу членам сім`ї загиблого військовослужбовця, а саме: 1) дружині ОСОБА_1 ; 2) сину ОСОБА_2 ; 3) сину ОСОБА_3 . Документи, перелічені в пункті 3 Інструкції з призначення і виплати в Державній прикордонній службі України одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.06.2022 № 383, долучила до заяви. 
За результатами розгляду заяви та поданих документів військовою частиною НОМЕР_1 прийнято рішення щодо призначення членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 (далі – Постанова № 168) та до складу сім`ї військовослужбовця ОСОБА_4 включено: 1) дружину ОСОБА_1 ; 2) сина ОСОБА_2 ; 3) сина ОСОБА_3 ; 4) батька ОСОБА_6 ; 5) мати ОСОБА_7 . 
В грудні 2022 року військова частина НОМЕР_1 одним платежем виплатила 9 000 000 гривень ОСОБА_1 як дружині загиблого військовослужбовця та як законному представнику неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тобто із розрахунку 3 000 000 гривень на кожного члена сім`ї. 
Впродовж трьох років з дати смерті ОСОБА_4 батько ОСОБА_6 та матір ОСОБА_7 не реалізували своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтями 16, 16-1, 16-2, 16-3 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII), пунктом 2 Постанови 168. 
13.03.2025 позивачка надіслала на адресу військової частини НОМЕР_1 заяву з проханням здійснити розподіл та виплату частки (6 000 000 гривень) одноразової грошової допомоги, як того вимагають приписи пункту 1 Закону № 2011-XII. 27.03.2025, тобто після трьох років з дня загибелі ОСОБА_4 (24.03.2022), військовою частиною НОМЕР_1 поінформовано, що звернення Позивачки визнано передчасним, оскільки батько ОСОБА_6 та матір ОСОБА_7 так і не реалізували своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.
21.04.2025 позивачка повторно звернулася до військової частини НОМЕР_1 як заявник і законний представник неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо розподілу частки одноразової грошової допомоги (6 000 000 гривень) у рівних частках між особами, які своєчасно, у строк встановлений пунктом 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII, звернулися з проханням щодо реалізаціїї свого права. До заяви про призначення та отримання такої допомоги Позивачка долучила документи, перелічені в пункті 3 Інструкції з призначення і виплати в Державній прикордонній службі України одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, затвердженої наказом МВС України від 22.06.2022 № 383 (далі – Інструкція № 383). 
Відповідач листом за вих. № 03/3/К-1148/1244 від 08.05.2025 повідомив, що відповідно до вимог абзацу восьмого пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 днем виникнення права на одержання одноразової грошової допомоги є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи.
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 18.08.2022, дата смерті ОСОБА_4 визначена як ІНФОРМАЦІЯ_5 . Водночас Відповідач вказав, що відповідно до абзацу дев`ятого пункту 2 зазначеної Постанови у випадку, якщо особу було визнано зниклою безвісти за особливих обставин або її в судовому порядку оголошено безвісно відсутньою та згодом – померлою, днем виникнення права на одержання одноразової грошової допомоги вважається дата набрання законної сили рішенням суду про оголошення особи померлою. 
Спірним у даній справі є протиправна бездіяльність Відповідача щодо не нарахування та невиплати неповнолітньому ОСОБА_2 частки одноразової грошової допомоги в розмірі 2 000 000 грн.
Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.
За пунктом 20 частини 1 першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України. 
Відповідно до статті 1 Закону України “Про правовий режим воєнного стану” від 12.05.2015 воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. 
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12.05.2015 "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому неодноразово продовжувався і триває по теперішній час. Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, оголошено проведення загальної мобілізації.
Гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами. 
Відповідно до Закону України “Про Державну прикордонну службу України” Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; Морська охорона, яка складається із загонів морської охорони; органи охорони державного кордону - прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини; розвідувальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. 
За ч. 3 розділу І Положення про орган охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.11.2018 № 971 (далі – Положення № 971), у своїй діяльності орган охорони державного кордону керується Конституцією України, законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, нормативно правовими актами Міністерства внутрішніх справ України, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами, а також актами організаційно-розпорядчого характеру Адміністрації Державної прикордонної служби України. Проходження військової служби у Державній прикордонній службі врегульовано спеціальним законодавством, до якого відноситься, зокрема, Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затверджене Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009 (далі – Положення № 1115/2009). Положенням № 1115/2009 визначається порядок проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період. Громадяни, які проходять військову службу в Держприкордонслужбі, є військовослужбовцями Держприкордонслужби (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується службовим або спеціальним посвідченням. 
Відповідно до п. 7 Положення № 1115/2009 закінченням проходження громадянином військової служби вважається день, зазначений у наказі про виключення військовослужбовця зі списків особового складу Адміністрації Держприкордонслужби чи її розвідувального органу, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ або органів (підрозділів) забезпечення Держприкордонслужби (далі - органи Держприкордонслужби) у зв`язку з його звільненням з військової служби в запас або у відставку, загибеллю (смертю), визнанням судом безвісно відсутнім або оголошенням померлим. 
За п. 27 Положення 1115/2009 днем припинення (розірвання) контракту є: 7) дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть військовослужбовця, у разі встановлення в судовому порядку факту смерті військовослужбовця в певний час або оголошення його померлим. 
Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі – ПКМУ № 168) особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень. У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України “Про Національну поліцію” та пункті 4 статті 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі агресору, у рівних частках. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. 
Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва). У разі коли особа, яка зазначена у пунктах 1-1-2 цієї постанови, зникла безвісти за особливих обставин або її в судовому порядку визнано безвісно відсутньою та у подальшому рішенням суду оголошено померлою, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата набрання законної сили рішенням суду про оголошення такої особи померлою.
Тобто, обставинами, які вказують на виникнення права у членів сім`ї загиблого військовослужбовця Державної прикордонної служби України на одноразову грошову допомогу в розмірі, встановленому пунктом 2 ПКМУ № 168, є: - загибель військовослужбовця під час дії воєнного стану; - загибель настала внаслідок безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії; - загибель військовослужбовця настала під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів; - або смерть настала внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого за вказаних вище обставин у період дії воєнного стану, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
За ст. 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. У разі відмови однієї з осіб, зазначених у пункті 4 статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також якщо одна із таких осіб у строк, встановлений пунктом 9 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках. 
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.06.2022 № 383 відповідно до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” затверджено Інструкцію з призначення і виплати в Державній прикордонній службі України одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі – Інструкція № 383). 
За п. 2 Інструкції № 383 особи, які відповідно до статті 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” мають право на отримання одноразової грошової допомоги, крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору (далі - отримувачі), звертаються до Адміністрації Державної прикордонної служби України або регіонального управління, або загону морської охорони, або органу охорони державного кордону, або органу забезпечення, або навчального закладу, або науково-дослідної установи Державної прикордонної служби України, або підрозділу спеціального призначення за останнім місцем проходження військової служби загиблого (померлого) військовослужбовця або іншого органу Державної прикордонної служби України, на який наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України покладено функції з призначення та виплати ОГД (далі - органи Держприкордонслужби), із заявою, складеною в довільній формі. Пп. 6 та 7 Інструкції № 383 зазначено розгляд документів про призначення ОГД в органах Держприкордонслужби здійснюється комісією в 10-денний строк з дня реєстрації заяви разом із документами передбаченими пунктом 3 цієї Інструкції. У виняткових випадках (наприклад, відсутність доступу до державних реєстрів, ведення бойових дій в районах де дислокуються органи Держприкордонслужби) строк розгляду може бути продовжений, про що письмово у цей же строк повідомляється отримувач. За результатами розгляду поданих заявником документів комісія приймає рішення у формі висновку про призначення ОГД або про відмову в її призначенні, який затверджується керівником відповідного органу Держприкордонслужби. У разі якщо документи подано не в повному обсязі чи не за належністю, або потребують уточнення, комісія приймає рішення про повернення документів на доопрацювання.
Суд враховує, що норми абзацу дев`ятого пункту 2 Постанови № 168 не підлягають застосуванню в даному випадку, оскільки воно регулює правовідносини лише в ситуаціях, коли особа була попередньо визнана безвісно відсутньою або зниклою безвісти за особливих обставин, а вже згодом – оголошена померлою на підставі відповідного рішення суду. ОСОБА_4 не був визнаний особою, зниклою безвісти за особливих обставин у порядку, визначеному Законом України “Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин” від 12.07.2018 № 2505-VIII.
Суд не здійснював юридичне визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім відповідно до приписів статті 43 Цивільного кодексу України, які визначають, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць – перше січня наступного року. 
Крім того, в подальшому суд не оголошував ОСОБА_4 померлим відповідно до приписів статті 46 ЦК України, які визначають, наступне: 1. Фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. 2. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. 3. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
За частиною третьою статті 43, частиною четвертою статті 46 Цивільного процесуального кодексу України порядок визнання судом фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою визначається Главо 4 ЦПК України (статті 306 – 309 ЦПК України). Натомість справа № 357/7060/22 розглядалася в порядку, визначеному Главою 6 Цивільного процесуального кодексу України, яка визначає розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Рішенням суду від 17.08.2022 у справі № 357/7060/22 безпосередньо встановлено факт смерті ОСОБА_4 24.03.2022 через неможливість реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, як то передбачено пунктом 8 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України. 
Керуючись приписами статті 317 Цивільного процесуального кодексу України, суд лише констатував факт смерті ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території України, що вже настав (24.03.2022). 
Отже, встановлення факту смерті особи судом – це підтвердження конкретної події, яка вже настала, на відміну від оголошення особи померлою, що передбачає припущення про смерть за відсутності точних відомостей та здійснюється в межах спеціального провадження. 
Тобто, рішення суду у справі ОСОБА_4 не є оголошенням його померлим у значенні, передбаченому абзацом 9 пункту 2 Постанови № 168, а отже, днем виникнення права на одержання одноразової грошової допомоги є дата фактичної смерті – 24.03.2022, що підтверджена судом. Правова конструкція, передбачена абзацом дев`ятим, до цієї ситуації не має юридичної релевантності, а застосування цього положення є помилковим.
Суд зазначає, що відповідач неправомірно пов`язує момент виникнення права з датою набрання чинності судовим рішенням від 20.09.2022, адже фактичні обставини не відповідають правовим умовам, визначеним в абзаці 9 пункту 2 Постанови № 168. 
Отже, дата виникнення права на одержання одноразової грошової допомоги має визначатися відповідно до абзацу 8 пункту 2 Постанови №168 – за датою смерті, зазначеною у свідоцтві про смерть, тобто 24.03.2022.
Нормами Закону № 2011-XII та Постанови № 168 встановлено чіткий механізм розподілу одноразової грошової допомоги між членами сім`ї загиблого військовослужбовця, що запобігає конфліктам. 
Відповідно до абзацу п`ятого пункту 1 статті 16-3 Закону №2011-XII, якщо протягом трирічного строку з дня виникнення права на отримання допомоги одна з осіб не реалізувала це право, її частка підлягає розподілу між іншими особами, які мають право на призначення та отримання допомоги, у рівних частках. 
Також, абзац шостий пункту 1 цієї ж статті містить норму, згідно з якою реалізація права однією особою не обмежує реалізацію такого права іншими особами, а відповідно не обмежує право на отримання одноразової грошової допомоги в законодавчо визначеному розмірі – 15 мільйонів гривень. 
Крім того, абзац тринадцятий пункту 2 Постанови №168 передбачає, що в разі звернення інших осіб після призначення допомоги, питання про поділ виплачених коштів вирішується виключно за згодою сторін або в судовому порядку. 
Враховуючи, що неповнолітній ОСОБА_2 належить до осіб, визначених у статті 16-1 Закону № 2011-XII, реалізацію права на отримання допомоги у встановлений строк, шляхом звернення його законного представника – ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , а також з огляду на відсутність звернень з боку інших осіб упродовж трьох років з дати смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), розподіл невиплаченої частки одноразової грошової допомоги (6 мільйонів гривень) та виплата частки (2 мільйони гривень) ОСОБА_2 є законною, шляхом перерахування коштів на відкритий в АТ “Ощадбанку” розрахунковий рахунок ОСОБА_1 (його законного представника), є обґрунтованою та такою, що відповідає чинному законодавству України.
За п. 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII особи, які мають право на отримання такої допомоги, зобов`язані реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення відповідного права. Станом на 24 березня 2025 року вказаний строк у три роки, що відраховується з дати загибелі військовослужбовця 24.03.2022, закінчився. Незалежно від причин, з яких батьки не скористалися своїм правом (у тому числі перебування на окупованій території), юридично значущим є факт спливу встановленого законом строку, а не обставини, які спричинили його пропуск. Отже, застосуванню підлягає абзац п`ятий пункту 1 статті 16-3 Закону № 2011-XII, згідно з яким нереалізована у визначений строк частка підлягає перерозподілу між іншими особами, які своєчасно реалізували своє право, у рівних частках. 
За частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, у першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За ч.ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Також, апеляційний суд враховує, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року у справі № 200/3844/25 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо розподілу частки одноразової грошової допомоги в сумі 6 000 000 гривень у рівних частках між особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, а саме: 1) ОСОБА_1 ; 2) ОСОБА_2 ; 3) ОСОБА_3 та виплати частки одноразової грошової допомоги в розмірі 2 000 000 гривень дружині загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , шляхом перерахування коштів на відкритий в АТ “Ощадбанку” розрахунковий рахунок ОСОБА_1 .
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 адреса АДРЕСА_3 ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) розподілити частку одноразової грошової допомоги в сумі 6 000 000 гривень у рівних частках між особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, а саме: 1) ОСОБА_1 ; 2) ОСОБА_2 ; 3) ОСОБА_3 та виплатити частку одноразової грошової допомоги в розмірі 2 000 000 гривень дружині загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , шляхом перерахування коштів на відкритий в АТ “Ощадбанку” розрахунковий рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_8 ).
Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2025 року згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року у справі № 200/3844/25.
Отже, судове рішення у справі № 200/3844/25 набрало законної сили 13.11.2025, а встановлені ним обставини мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доказуванню під час розгляду цієї справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої про:
- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 розподілити частку одноразової грошової допомоги в сумі 6 000 000 грн у рівних частках між особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, а саме: 1) ОСОБА_1 ; 2) ОСОБА_2 ; 3) ОСОБА_3 та виплатити частку одноразової грошової допомоги в розмірі 2 000 000 грн ОСОБА_2 , шляхом перерахування коштів на відкритий в АТ “Ощадбанку” розрахунковий рахунок ОСОБА_1 .
Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року у справі № 200/4023/25 за позовом Завгороднього Ігоря В`ячеславовича в інтересах ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 4 лютого 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв