ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 22-ц/821/398/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа № 711/7542/25 Категорія: на ухвалу 	Позарецька С. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю.  В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року 

м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

Сіренка Ю.В., Карпенко О.В., Новікова О.М.,

секретар: Любченко Т.М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

особа, яка подає апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2025 року (у складі судді Позарецької С.М.) про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про оголошення фізичної особи безвісті відсутньою,

в с т а н о в и в :

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.09.2025 відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами окремого провадження.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.12.2025 заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Ухвала суду мотивована тим, що заявник ОСОБА_1 та її представник, будучи належно повідомленими про дату, час та місце проведення розгляду справи, повторно не з`явилися в судове засідання, не повідомили суд про поважність причин неявки, не подали заяв про розгляд справи за їхньої відсутності. Заяв про розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та/або у приміщенні іншого суду також не подавали.
Врахувавши дані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для залишення заяви без розгляду.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.12.2025 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам чинного законодавства та винесена з порушенням норм процесуального права.
Зазначає, що суд першої інстанції хибно визнав причини неодноразової неявки заявника в судові засідання неповажними.
Звертає увагу на те, що адвокат Голубчик І.В. 12.11.2025 був мобілізований, а тому не мав можливості повідомити суду про причину своєї неявки. Крім того, за відсутності представника, заявник мала намір особисто доводити заявлені вимоги, приймаючи особисто участь в судових засіданнях.
Також в апеляційній скарзі зазначено, що заявниця ОСОБА_1 повідомила суд про поважні причини неявки в судові засідання.
На підставі викладеного, скаржник вважає, що суд першої інстанції порушив право заявника на справедливий суд.
26.01.2026 від Міністерства оборони України на адресу Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшли пояснення на апеляційну скаргу, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Міністерство оборони України вважає, що доводи, викладені скаржником, є необґрунтованими. Зазначає, що суд вжив усіх можливих заходів, передбачених нормами ЦПК України, щодо належного повідомлення заявниці про дату, час та місце судового засідання.
Крім того, зазначає, що ініціювавши судовий розгляд справи, заявник насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України).
Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи.
Відповідно до частини п`ятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Разом з цим, у разі, якщо позивач не з`явився в судове засідання, однак, повідомив суду інформацію про причини своєї неявки, суд має здійснити оцінку поважності таких причин. За відсутності такого повідомлення суд приймає рішення про залишення заяви без розгляду.
Питання поважності причин неявки є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються відповідні обставини. Поважними причинами є лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язуються з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне вчинення певної процесуальної дії.
Положення статті 223 ЦПК України вказують на необхідність врахування судом поважності/неповажності повідомлених позивачем суду причин своєї неявки до суду в залежності від того, чи є ця неявка першою чи повторною, та передбачають настання процесуальних наслідків у кожному конкретному випадку.
У разі першої неявки позивача в судове засідання та при умові, що суд визнав поважними повідомлені позивачем суду причини неявки в судове засідання, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні відповідно до пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Аналіз зазначеної норми закону дає підстави для висновку, що умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку неявки в судове засідання позивача є: повторна, тобто друга поспіль неявка позивача в судове засідання; повідомлення позивача про судове засідання належним чином; відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання, або неповідомлення позивачем про причини його неявки в судове засідання; нез`явлення в судове засідання позивача перешкоджає вирішенню спору; від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. Аналогічний висновок неодноразово викладено у постановах Верховного Суду від 30.06.2022 у справі № 461/1190/21, від 31.08.2021 у справі № 570/5535/17 та від 10.02.2022 в справі № 756/16448/18.
Отже, законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.
У постановах Верховного Суду: від 11.01.2023 у справі № 500/3032/18, від 12.01.2023 у справі № 205/3009/16 зазначено, що причини повторної неявки позивача в судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні. 
Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. 
Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Так, для правової кваліфікації та підстави залишення заяви без розгляду значення мають два останні судові засідання.
У справі, яка переглядається, у судові засідання, призначені на 21.11.2025 та на 08.12.2025, заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлений належним чином.
При цьому, колегія суддів враховує, що про судове засідання, призначене на 21.11.2025 заявник та її представник - адвокат Голубчик І.В. були повідомлені в судовому засіданні, що відбулося 29.10.2025, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с. 101,102).
До того ж, 29.10.2025 заявник ОСОБА_1 подала до суду письмову заявку про отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS?повідомлення (а.с. 103).
Враховуючи вказану вище заявку та положення ч. 13 ст. 128 ЦПК України, судові повістки про виклик до суду на судові засіданні, які призначалися на 21.11.2025 та на 08.12.2025, направлялися судом першої інстанції з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання текстового повідомлення на номер мобільного телефону НОМЕР_1 (а.с. 107, 133).
В свою чергу, в судові засідання, призначені на 21.11.2025 та на 08.12.2025, ОСОБА_1 не з`явилася. 19.11.2025 та 04.12.2025 особисто подала до суду заяви про відкладення судових засідань, у зв`язку із життєвими сімейними обставинами, що не дають можливості взяти участь у судовому засіданні (а.с. 131, 138).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що доказів, якими підтверджуються зазначені обставини, заявником до матеріалів справи не долучено.
Також в матеріалах справи наявні довідки про надсилання представнику ОСОБА_1 - адвокату Голубчику І.В. судових повісток до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» (а.с. 105, 136).
Суд першої інстанції, встановивши, що заявник та її представник були повідомлені належним чином про судові засідання, які були призначені на 21.11.2025 та на 08.12.2025, двічі у судові засідання не з`явилися, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали та, визнавши відсутність поважних обставин для відкладення розгляду справи, зробив правильний висновок про наявність підстав для залишення заяви ОСОБА_1. без розгляду на підставі пункту 3 частин першої статті 257 ЦПК України.
При цьому, судом першої інстанції роз`яснено, що особа, позов (заяву) якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення його (її) без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 257 ЦПК України).
Докази про перебування адвоката Голубчика І.В. з 12.11.2025 на військовій службі до суду першої інстанції не подавались та про наявність таких обставин не повідомлено. Про такі обставини вперше зазначено в апеляційній скарзі.
Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Тлумачення статті 367 ЦПК свідчить, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що заявником до клопотань про відкладення розгляду справи, поданих до суду першої інстанції, жодних документів не долучено.
Скаржником ОСОБА_1 під час розгляду справи в апеляційному суді долучено копію Наказу командира військової частини про зарахування Голубчика І.В. до списків особового складу частини, проте доказів неможливості подання такого доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї, не надала.
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушені норми процесуального права, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2025 року у даній справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.

Судді Ю.В. Сіренко

О.В. Карпенко

О.М. Новіков