Провадження № 1-кп/742/166/26 
Єдиний унікальний № 742/3960/25 

ВИРОК
іменем України
16 січня 2026 року м. Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді  ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань  ОСОБА_2 , прокурорів  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законного представника  ОСОБА_5 потерпілих  ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинуваченого  ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки Чернігівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025275420000156 по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Манжосівка Прилуцького району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зі слів працюючого неофіційно, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 , згідно судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.02.2022 єдиний унікальний N?742/618/22, зобов?язаний, починаючи з 09 лютого 2022 року, щомісячно сплачувати на користь ОСОБА_9 (на даний час - ОСОБА_5 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі однієї третьої заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Водночас, ОСОБА_8 , достовірно знаючи про необхідність сплати присуджених Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області аліментів на утримання доньок, всупереч вимогам, зазначеним у рішенні суду, умисно, систематично, безперервно, починаючи з 01.10.2023, перебуваючи за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи намір, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, злісно ухилявся від сплати аліментів на користь ОСОБА_9 (на даний час - ОСОБА_5 ) на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Так, ОСОБА_8 , у період часу з 01.10.2023 по 30.06.2025, будучи працездатним, не вживав заходів для офіційного працевлаштування, не звертався до органів Державної служби зайнятості з приводу постановки на облік, як безробітного, не повідомляв державного виконавця про отримання доходів під час проходження військової служби за призовом під час загальної мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 протягом лютого-березня 2024 року у загальному розмірі 35347 грн. 70 коп., приховував інші фактичні доходи, маючи періодичні заробітки від виконання робіт, умисно та злісно ухилявся від сплати аліментів, не надавав потрібної матеріальної допомоги на утримання доньок, чим свідомо вчиняв дії, спрямовані на умисне злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), в результаті чого за період часу з 01.10.2023 по 30.06.2025 утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 84 714, 48 грн (вісімдесят чотири тисячі сімсот чотирнадцять гривень сорок вісім копійок), що сукупно перевищує суму виплат більше як за три місяці відповідних платежів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав та надав показання про те, що він, будучи обізнаним про зобов`язання сплачувати встановлені за рішеннями суду кошти на утримання неповнолітніх дітей, не сплачував їх протягом часу з 01.10.2023 по 30.06.2025, хоча й мав тимчасові підробітки. Суму заборгованості зі сплати аліментів не оспорював. Просив врахувати, що з дітьми спілкувався, передавав їм солодощі та подарунки. Вказав, що щиро розкаюється у вчиненому, зобов`язався погашати заборгованість та не допускати подібного в майбутньому.
Законний представник потерпілих ОСОБА_5 в судове засіданні підтвердила, що зверталася до суду з приводу примусового стягнення аліментів з ОСОБА_8 на утримання неповнолітніх дітей. Проте, ОСОБА_8 визначені судом аліменти не сплачує, в результаті утворилася заборгованість на загальну суму 84714 грн. 48 коп.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України в судовому засіданні визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які його характеризують. Зміст цих обставин вірно розуміються обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження, сумнівів стосовно добровільності їх позиції у суду не має, та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при ухваленні вироку.
Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.
Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_8 у судовому засіданні не добуто.
Сукупністю добутих в судовому засіданні доказів, суд знаходить винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю доказаною, і його дії необхідно кваліфікувати за ч.1ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, передбаченою ст.66 КК України, суд визнає - щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, передбаченою ст.67 КК України, суд визнає – вчинення кримінального правопорушення щодо малолітніх дітей.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»(із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цьогозакону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно дост. 12КК Україниє за ч.1 ст.164 КК України кримінальним проступком, вчинив його умисно, особу винного та його позицію до вчиненого, який за місцем проживання та місця служби, характеризується посередньо, згідно довідки КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради від 13.06.2025 за №388 на диспансерному обліку не числиться і за медичною допомогою не звертався, згідно довідки КНП «Прилуцька центральна районна лікарня» від 13.06.2025 за №181, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, з середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зі слів працюючого неофіційно, раніше не судимого, наявність обставини, що пом`якшує його покарання, та обставини, що обтяжує таке, і вважає за можливе призначити йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді пробаційного нагляду в межах санкції ч.1ст. 164 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Процесуальні витрати і речові докази, відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Оскільки, запобіжний захід відносно обвинуваченого в ході досудового слідства не обирався, суд не вбачає підстав і потреби в застосовуванні відносно нього запобіжного заходу на цьому етапі судового розгляду.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.349,370-371,374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п.п.1, 2, 3 ч.2ст. 59-1 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу, не обирати.
Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3ст. 349 КПК України.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення даного вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, законному представнику потерпілих та прокурору.

Суддя ОСОБА_10