Головуючий І інстанції: Супрун Ю.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 р. 	Справа № 520/15223/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2025, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/15223/25
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до  Харківської митниці   
про скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі за текстом - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці (надалі за текстом - відповідач, митний орган), в якому просив суд скасувати рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 05.03.2025 №UA807000/2025/000104/2.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2025 позовні вимоги задоволено.
Скасовано рішення про коригування заявленої митної вартості товарів від 05.03.2025 №UA807000/2025/000104/2.
Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про ненадання судом першої інстанції оцінки доводам відповідача, що надані до митного оформлення документи для підтвердження митної вартості містили розбіжності, а також в них відсутні всі відомості, необхідні для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Заперечуючи проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, стверджував, що декларантом були надані всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів за основним методом визначення митної вартості, які передбачені Митним кодексом України.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи 25.04.2024 між Linyi Great International Trade Co., Ltd (Продавець) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець) було укладено контракт № 2504/2024 (далі - Контракт).
Відповідно до п. 1.1. Контракту Продавець постачає (продає), а Покупець купує Товар. Характеристики вказуються у Додатках (Специфікаціях) на кожну поставку.
За змістом п. 1.2 Контракту Продавець зобов`язується передати товар у власність Покупцю в асортименті, кількості та строках, погоджених у Додатках (Специфікаціях) на товар, а Покупець зобов`язується купити цей товар та сплатити його вартість (ціну) за період, зазначений у Контракті. 
Положеннями пунктів 2.1, 2.2 Контракту передбачено, що ціна за товар, що продається за цим Контрактом, зазначена у Додатках (Специфікаціях) до цього Контракту та встановлюється в доларах США на умовах FOB – Qingdao (Incoterms – 2010), якщо інше не обумовлено у Додатках (Специфікаціях). У ціну товару увійшли витрати доставки товару до порту, витрати на навантаження товару на судно, вартість упаковки, маркування, вартість митного оформлення.
Згідно з п. 3.2 Контракту Продавець постачає Покупцеві товари, що продаються за цим Контрактом на умовах FOB – Qingdao, якщо інше не зазначено у Додатку (Специфікації). Термін постачання товару – 90 календарних днів з моменту перерахування Покупцем передоплати.
За змістом п. 4.1 Контракту платежі за товар, що поставляється, за цим Контрактом, здійснюються в доларах США, шляхом перерахування валюти банківським переказом на розрахунковий рахунок Продавця у наступному порядку, а саме: 100% вартості партії товару передоплата. Для поставки окремої партії товару Сторонами у Додатку (Специфікації) може бути узгоджена інша форма сплати.
Відповідно до п. 9.7 Контракту Додатки (Специфікації) до відвантажень за цим Контрактом можуть містити інші умови та строки постачання.
Зі змісту Специфікації № 2 від 08.11.2024 до контракту № 2504/2024 від 25.04.2024 вбачається, що позивач придбав товар – акустичний фетр (чорний) 2750*280*9 у кількості 3000 шт., ціна – 2,31 доларів США/1 шт., загальна сума – 6930,00 доларів США. Термін постачання товару – 90 календарних днів. Умови оплати: 100% передоплата. Умови постачання: FOB Shanghai.
04.03.2025 позивачем до митного органу було подано електронну митну декларацію, яка була прийнята з присвоєнням їй №25UA807200003008U2 (далі – ЕМД №25UA807200003008U2) щодо оформлення товару – фетр термостійкий, без покриття, дублювання та без просочення: Акустичний фетр (чорний) 2750*280*9 – 3000 шт. Являє собою не тканний матеріал. Щільність: 1,5 кг/м2. Склад: поліефір 100%. Спосіб виготовлення: не голкопробивний і не в`язально прошивний. 
За змістом граф 20, 22, 23, 42 ЕМД №25UA807200003008U2 загальна вартість товару складає 6930,00 доларів США, курс валюти 41,5911 грн за 1 долар США, поставка відбувається на умовах FOB Shanghai.
Відповідно до графи 12 ЕМД №25UA807200003008U2 митна вартість ввезеного товару складає 318235,82 грн.
До поданої ЕМД №25UA807200003008U2 на підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу позивачем було подано такі документи: пакувальний лист від 22.11.2024; рахунок-фактуру (інвойс) №24RJ1108002 від 22.11.2024; кономасент №ZN241100229К від 04.12.2024; залізничну накладну №31514717 від 15.02.2025; транзитну декларацію Т1 №25PL322080NS8KQBK4 від 10.02.2025; сертифікат походження №24C3728A2374/50012 від 17.12.2024; платіжну інструкцію №153 від 08.11.2024; рахунок на оплату №162 від 10.02.2025; платіжну інструкцію №13751 від 19.02.2025; довідку про транспортні витрати №1002/1 від 10.02.2025; прайс-лист від 01.11.2024; Специфікацію №2 від 08.11.2024; контракт №2504/2024 від 25.04.2024; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів №К150623-32 від 15.06.2023; заявку №2024-4 від 21.11.2024 до договору №К150623-32 від 15.06.2023 про транспортно-експедиторське обслуговування; технічний опис від 14.10.2024; копію митної декларації країни відправлення №421320240000243228 від 04.12.2024. 
За результатами розгляду поданої ЕМД №25UA807200003008U2 та доданих до неї документів позивачу від відповідача надійшов Запит (повідомлення), в якому відповідач посилаючись на надходженням до ВАКМВ УКАМП запиту з ПМО щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару № 1 в зв`язку з недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів, спрацюванням АСУР, зобов`язав позивача протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи: рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, загальні справжні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення (походження) з перекладом (згідно ст. 254 МКУ); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (бажано ДП Держзовнішінформ або ДП Укрпромзовнішекспертиза) з урахуванням Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДМС України від 01.07.2021 № 476; транспортно-експедиційній рахунки, заявки перевезення, договори тощо. Крім того, у зв`язку зі спрацюванням профілю ризику АСУР АСМО «Інспектор» запропоновано надати інформацію про митне оформлення ідентичних або подібних товарів. Також відповідачем було запропоновано позивачу подати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
05.03.2025 відповідач направив позивачу повідомлення, відповідно до якого в доповнення до попереднього повідомлення необхідно додатково надати: будь-які роз`яснення щодо правильності розподілу транспортних витрат, а саме інформацію щодо вартості винагороди експедитора за межами митної території України; митну декларацію країни відправлення з датою експорту та відмітками митних органів країни відправлення; договір щодо морського перевезення згідно коносаменту ZN241100229К; договір про надання транспортних послуг, зазначений в транспортному рахунку від 10.02.2025 №162; договір від 02.01.2024 №16/2024-ЦЮ, значений в залізничній накладній від 15.02.2025 №31514717.
Також Харківською митницею було повідомлено позивача про те, що згідно з програмним комплексом АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України, цінова інформація щодо раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях складає: товар 1) 3,52 дол.США/кг.
Листом від 05.03.2025 ФОП ОСОБА_1 повідомив Харківську митницю про неможливість надати додаткові документи за короткий проміжок часу, а тому з метою уникнення простою товару позивач просив прийняти рішення про коригування митної вартості по ЕМД №25UA807200003008U2. Також ФОП ОСОБА_1 вказав, що він заздалегідь не згоден зі рішенням про коригування митної вартості, у зв`язку з чим просить випустити товар, що декларується, у вільний обіг під фінансову гарантію.
05.03.2025 Харківською митницею було відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів, складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2025/000119 (далі – Картка відмови №UA807200/2025/000119) та прийнято Рішення про коригування митної вартості №UA807000/2025/000104/2 (далі – Рішення №UA807000/2025/000104/2).
Згідно з графою 33 Рішення №UA807000/2025/000104/2 заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі статей 54, 55, 57, 58-63 Митного кодексу України з огляду на таке:
1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МКУ, у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також у зв`язку з тим, що документи, подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МКУ, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема:
- наявні рішення про визначення митної вартості за ідентичним товаром по даному підприємству;
- декларантом не заповнена графа 20 - Після тексту «Витрати на транспортування до» зазначається літерний код альфа-2 відповідно до Класифікації країн світу країни (адміністративно-територіальної одиниці у складі країни, що має власний літерний код за цією Класифікацією), на території якої міститься географічний пункт, що якого понесені витрати на транспортування товарів, наведені у цій графі, через пропуск – назва цього географічного пункту та графа 21 ДМВ щодо інформації про вивантаження згідно умов поставки FOB, що суперечить вимогам наказу Мінфіну від 24.05.2012 №599;
- декларантом додатково не надано жодних роз`яснень щодо правильності розподілу транспортних витрат: у наданому транспортному рахунку від 10.02.2025 №162 відсутня інформація щодо вартості винагороди експедитора за межами митної території України, що не відповідає пп.8 п. 29 Методичних рекомендацій з формування обов`язкової перевірки (робіт, послуг) на транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 №65 та інформації, зазначеної у списку Державної фіскальної служби України від 15.03.2016 №5591/6/99-99-19-03-02-15, а саме: «Враховуючи, що експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту, витрати на транспортно-експедиційні послуги можуть бути розподілені до кордону та після безпосередньо експедитором, документально підтверджуватися та піддаватись обчисленню. Оскільки експедитором не розподілені витрати на транспортно-експедиційні послуги, понесені до та після перетину митного кордону України, зазначені витрати повинні включатися у повному обсязі до митної вартості оцінюваних товарів», таким чином, відомості стосовно такої складової митної вартості як транспортування не підтверджені документально, не визначені кількісно та достовірно, що суперечить положенням ч. 2 ч. 2 ст. 52 МКУ, ч. 2, 9, 10 та 21 ст. 58 МКУ;
- митна декларація країни відправлення №421320240000243228 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує митну вартість товару, оскільки не засвідчує факт його експорту через відсутність у такій декларації дати експорту та відміток митних органів країни відправлення; 
- код товару у митній декларації країни відправлення №421320240000243228 не співпадає з кодом товару в МД від 04.03.2025 №UA807200/2025/003008 (25UA80720000300802) та документах, зазначених у гр. 44, наданих до митного оформлення;
- в залізничній накладній від 15.02.2025 № 31514717, наданих до митного оформлення, місцем відправлення значиться Гливице, а портом прибуття згідно з коносаментом від 04.02.2025 № ZN241100229K, значиться Гданськ, відстань між зазначеними пунктами становить 536 км, однак витрати на транспортування не враховані в наданому транспортному рахунку від 10.02.2025 №162, таким чином, відомості стосуються такої складної митної вартості як транспортування не підтверджені документально, не визначені кількісно та достовірно, що суперечить положенням ч. 2 ч. 2 ст. 52 МКУ, ч. 2. 9, 10 та 21 ст. 58 МКУ;
- відсутній договір щодо морського перевезення згідно з коносаментом ZN241100229K;
- до митного оформлення не надано договір про надання транспортних послуг, зазначений у транспортному рахунку від 10.02.2025 №162; 
- до митного оформлення не надано договір від 02.01.2024 № 16/2024-ЦЮ, зазначений у залізничній накладній від 15.02.2025 № 31514717
2) також у зв`язку з неможливістю декларантом надати всі витребувані додаткові документи, передбачені п. 3 ст. 53 МКУ, та вимогою надати рішення про визначення митної вартості.
Також у рішенні про коригування відповідач зазначив, що метод 1 (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовувався відповідно до положення частини другої ст. 58 МКУ, оскільки надані до митного оформлення документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числа значення складових митної вартості. Метод 2а (за ціною договору щодо ідентичних товарів) та метод 26 (за ціною договору щодо подібних (аналогічних)) товарів) не застосовувалися у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних та подібних товарів з дотриманням вимог статей 59, 60 та 61 МКУ. Метод 2в (на основі віднімання вартості) та 2г (на основі додавання вартості (обчислена вартість)) не застосовувалися у зв`язку з відсутністю документально підтвердженої інформації, необхідної для застосування цих методів. Відповідно до ст.64 МКУ, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом подальшого використання методів, зазначених у ст. 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами та положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Митним органом застосовано резервний метод визначення митної вартості товару у зв`язку з наявністю відповідної інформації. За результатами аналізу цінової інформації, наявної в ЄАІС Держмитслужби, яка ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостей, при визначенні числового значення митної вартості за основу взята цінова інформація згідно митної декларації №UA209170/2025/015948 (25UA209170015948U7) від 27.02.2025 з митною вартістю 3,52 дол. США за кг (код товару згідно з УКТ ЗЕД 5602290090, назва товару: «Фетр, повсть, непросочені, безпокриття або не дубльовані..», країна походження СN (Китай), вага нетто 421,99 кг (відсутні митні оформлення з вагою понад 1000 кг), умови поставки DAP (транспортні послуги вже включені в фактурну вартість товару), умовами поставки FOB передбачено додавання транспортних витрат до фактурної вартості товару (див. тлумачення Інкотермс 2020), тобто різні умови поставки можуть бути порівняні, оскільки порівнюється саме МИТНА ВАРТІСТЬ. Отже, митна вартість товару, визначена за резервним методом, становить: 3,52 дол. США/кг* 3150 кг = 11088 дол. США. 
З огляду на прийняття відповідачем Рішення №UA807000/2025/000104/2 та винесення Картки відмови №UA807200/2025/000119 з метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною 7 статті 55 та частиною 2 статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ 40 ДЕ МД №25UA807200003103U4 з відстрочкою платежу до 04.06.2025.
Листом від 11.04.2025 №15/15-02-02/10/2223 Державна митна служба України розглянула запит позивача на публічну інформацію та надала інформацію з митної декларації від 27.02.2025 №UA209170/2025/015948, на підставі якої було здійснено коригування митної вартості задекларованого позивачем товару.
15.05.2025 позивачем до Харківської митниці було подано заяву №2025/05/15-1 в порядку ч. 8 ст. 55 МК України, в якій ФОП ОСОБА_1 виклав свої пояснення щодо рішення про коригування митної вартості, та долучив додаткові документи: засвідчену копію рахунку №163 від 10.02.2025; засвідчену копію платіжної інструкції №13750 від 19.02.2025; засвідчену копію договору про транспортно-експедиторське обслуговування №К150623-32 від 15.06.2023; засвідчену копію довідки декларанта про транспортні витрати контейнера №MRKU3203875; засвідчену копію листа ТОВ «ІНТЕРНЕШНЛ КАРГО СЕРВІС ЕЙЧ. ДІ» №1403/11 від 14.03.2025; засвідчену копію листа Linyi Great International Trade Co. від 15.03.2025; засвідчену копію митної декларації країни відправлення №421320240000243228 від 04.12.2024 з нотаріально посвідченим перекладом на українську мову.
Листом від 20.05.2025 №7.14-2/15-02/13/2576 відповідач повідомив позивачеві, що подані ним додаткові документи не спростовують у повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої ФОП ОСОБА_1 митної вартості оцінюваних товарів, а тому не можуть бути підставою для скасування раніше прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товару від 05.03.2025 UA807000/2025/000104/2.
Не погоджуючись із вищевказаними рішенням про коригування митної вартості товарів ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позово
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесеного рішення про коригування митної вартості товарів.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію..
Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.
Положеннями ч. 7 ст. 257 МК України встановлено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.
За змістом положень ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених МК України для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема митна вартість товарів та метод її визначення. 
Стаття 49 МК України встановлює, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом частин 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 цього Кодексу. 
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 
2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Положення частин 1-3 ст. 57 МК України передбачають, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). 
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 4 ст. 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті
Відповідно до ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно з ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
1) витрати, понесені покупцем:
а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;
б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;
в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;
2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;
б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;
в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);
г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;
3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності.
Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;
4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;
5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
7) витрати на страхування цих товарів.
За змістом ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За змістом п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Пунктами 1, 2 ч. 5 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, і у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 53 МК України у визначених МК України випадках декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. 
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. При цьому вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в ст. 53 МК України заборонено.
Водночас ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що у випадках коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.
За змістом частин 1-2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 України, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Статтею 64 МК України встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:
1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;
2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;
3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;
5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;
6) мінімальної митної вартості;
7) довільної чи фіктивної вартості.
У разі якщо митним органом застосовується ст. 64 МК України, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати його про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
З вищезазначених норм законодавства вбачається, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів та розрахунків, поданих декларантом, а також відсутність обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, які наведені у ст. 58 МК України.
Досліджуючи зауваження митного органу, що стали підставою для прийняття оскаржуваних у даній справі рішень про коригування митної вартості товару, судом першої інстанції вірно зазначено наступне.
Так, щодо спрацювання ризиків, згенерованих АСАУР та наявність у митного органу інформації, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на ідентичні товари, митне оформлення яких вже здійснено, за допомогою використання ПІК ЄАІС, колегія суддів зазначає, що спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією, обов`язковою до виконання, посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного контролю та митного оформлення документи.
Таким чином, у Харківської митниці Держмитслужби виникли підстави для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 МК України перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені МК України.
Згідно з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України має право упевнюватися в достовірності або точності будь - якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
З матеріалів справи вбачається, що позивач надав розширений пакет документів для підтвердження правильності та достовірності визначення ним митної вартості задекларованих товарів.
Судовим розглядом встановлено, що при прийнятті митницею рішень про коригування митної вартості товару за основу було взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься в ціновій базі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС).
Застосування Митницею з причини спрацювання модуля АСАУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 520/10381/2020.
Посилання відповідача на наявність рішень про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству як на підставу для коригування митної вартості є необґрунтованими з огляду таке.
Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 21.12.2018 у справі № 815/228/17, наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Також суд звертає увагу на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18, згідно з якими відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Подібні правові висновки викладені і в постановах Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 1.380.2019.006247, від 15.02.2024 у справі № 640/29559/20, від 27.02.2025 у справі № 300/784/24, від 07.05.2025 у справі № 560/1787/23.
Крім того, в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі № 300/784/24 суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. 
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за резервним методом.
Отже, наявність рішень про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству саме по собі не свідчить про неправильність визначення позивачем митної вартості товарів, а отже не може бути підставою для її коригування.
Посилання митного органу на те, що митна декларація країни відправлення №421320240000243228 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує митну вартість товару, оскільки не засвідчує факт його експорту через відсутність у такій декларації дати експорту та відміток митних органів країни відправлення суд вважає безпідставними з огляду на те, що відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України така декларація не належать до переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів і обов`язково мають бути надані декларантом. 
Посилання відповідача на те, що код товару у митній декларації країни відправлення №421320240000243228 не співпадає з кодом товару в ЕМД №25UA80720000300802 та документах, зазначених у гр. 44, наданих до митного оформлення, є також необґрунтованим з огляду на наступне.
Декларація країни відправлення – це документ, який був оформлений в країні експорту товару - в Китаї, відповідно до законодавства Китаю, без застосувань українських правових норм, в тому числі УКТ ЗЕД. 
Суд ще раз наголошує на тому, що митна декларація країни відправлення не є обов`язковим документом, який подається декларантом і який визначає митну вартість товарів.
Також з матеріалів справи вбачається, що позивач при обранні коду товару УКТ ЗЕД проаналізував характеристики товару і обрав той код, який найповніше відповідає опису, тобто діяв добросовісно, на виконання вимог чинного законодавства. Позивачем також було надано лист продавця щодо цього питання.
Також суд звертає увагу на те, що відповідач погодився з обраним позивачем кодом товару УКТ ЗЕД, оскільки Харківською митницею не приймалось рішення щодо класифікації товарів. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
З вищезазначеного вбачається, що відмінність коду товару в одному документі, який не є обов`язковим до надання, не може бути обґрунтованою підставою для коригування митної вартості товарів.
Щодо посилання Харківської митниці на те, що в залізничній накладній від 15.02.2025 № 31514717 місцем відправлення значиться Гливице, а портом прибуття згідно з коносаментом від 04.02.2025 № ZN241100229K значиться Гданськ, відстань між зазначеними пунктами становить 536 км, однак витрати на транспортування не враховані в наданому транспортному рахунку від 10.02.2025 №162, колегія суддів зазначає наступне.
В матеріалах справи наявна залізнична накладна №31514717, яка містить чітке посилання на номер контейнера, в якому транспортувався товар позивача (MRKU3203872) і який зазначений у коносаменті від 04.02.2025 № ZN241100229K. 
Також позивачем було надана митному органу транзитна накладна Т1 №25PL322080NS8KQBK4 від 10.02.2025, яка була оформлена при транзиті товару через територію Польщі. 
Крім того, відповідно до заявки №2024-4 від 21.11.2024 до договору №К150623-32 від 15.06.2023 про транспортно-експедиторське обслуговування позивач просить ТОВ «ІНТЕРНЕШНЛ КАРГО СЕРВІС Ейч. Ді» надати транспортні засоби для перевезення товару за маршрутом Шанхай, Китай – Гданськ, Польща – Харків, Україна. З цієї ж заявки вбачається, що однією зі складових послуги, яка надається позивачу це організація міжнародної доставки вантажів залізничним транспортом: Гданськ, Польща – Харків, Україна. 
Отже, з наданих позивачем документів, які підтверджують транспортні витрати, вбачається, що ФОП ОСОБА_1 при обрахунку митної вартості були враховані усі витрати на транспортування товару.
Щодо ненадання позивачем до митного оформлення договору про надання транспортних послуг, який зазначений у транспортному рахунку від 10.02.2025 №162, судом першої інстанції вірно зазначено про те, що вказаний договір був наданий позивачем разом з митною декларацією, про що вказано в графі 44 ЕМД №25UA807200003008U2. Також зазначений договір був наданий ФОП ОСОБА_1 разом із заявою №2025/05/15-1 від 15.05.2025, яка було подана митному органу.
Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу необґрунтованості стверджень Харківської митниці про те, що позивачем не було надано договір щодо морського перевезення згідно з коносаментом ZN241100229K та договір від 02.01.2024 № 16/2024-ЦЮ, зазначений у залізничній накладній від 15.02.2025 № 31514717, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1.1, 1.2 договору надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів №К150623-32 від 15.06.2023, укладеному між позивачем (Замовник) та ТОВ «ІНТЕРНЕШНЛ КАРГО СЕРВІЙ Ейч. Ді» (Виконавець), Виконавець зобов`язується за відповідну плату та за рахунок Замовника надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів морським, автомобільним, залізничним, авіаційним транспортом, а також перевезення у великотоннажних контейнерах і додаткові послуги, необхідні для організації таких перевезень вантажу. За цим Договором транспортно-експедиторські послуги надаються Замовнику при експортних, імпортних, внутрішніх, транзитних перевезеннях, територією інших держав або внутрішніх перевезеннях територією України.
Згідно із заявкою №2024-4 від 21.11.2024 до договору №К150623-32 від 15.06.2023 про транспортно-експедиторське обслуговування позивач просить Виконавця організувати перевезення товару за маршрутом Шанхай, Китай – Гданськ, Польща – Харків, Україна. Надання зазначених послуг підтверджується рахунком на оплату №162 від 10.02.2025, рахунком на оплату №163 від 10.02.2025, платіжною інструкцією №13750, платіжною інструкцією №13751, довідкою про транспортні витрати від 10.02.2025 №1002/1.
З вищезазначених документів вбачається, що організацією перевезень займалось саме ТОВ «ІНТЕРНЕШНЛ КАРГО СЕРВІЙ Ейч. Ді», тобто позивач не був стороною договорів перевезення вантажу морським та залізничним транспортом, а отже не міг надати такі документи митному органу. 
Вказане підтверджується і листом ТОВ «ІНТЕРНЕШНЛ КАРГО СЕРВІЙ Ейч. Ді» вих. №1403/11 від 14.03.2025, в якому зазначено, що ТОВ «ІНТЕРНЕШНЛ КАРГО СЕРВІЙ Ейч. Ді» не може надати ФОП ОСОБА_1 договір щодо морського перевезення згідно коносамента ZN241100229K та договір від 02.01.2024 №16/2024/ЦЮ, зазначений в залізничній накладній від 15.02.2025 №31514717, оскільки сторони договору передбачили зобов`язання про нерозголошення інформації будь-якій третій стороні без попередньої письмової згоди іншої сторони по даному договору. За інформацією, наданою сторонами, останні не надали згоди на поширення вищезазначених договорів.
Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції з приводу безпідставності стверджень митного органу на неврахування позивачем винагороди експедитора за межами митної території України, оскільки відповідно до довідки про транспортні витрати від 10.02.2025 №1002/1, яка була надана разом з ЕМД №25UA80720000300802, експедиторська винагорода нараховується на території України з урахуванням ПДВ, а не за її межами. Тобто, за послуги, надані за межами території України, винагорода експедитору не сплачувалась, а отже і не могла бути врахована позивачем при визначенні митної вартості товарів.
Також, як вірно зазначено судом першої інстанції, при прийнятті рішення про коригування митної вартості у графі 33 вказується послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
Крім того, тут зазначається про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 МК України. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу в порядку статті 64 МК України в рішенні зазначається докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Верховний Суд, проаналізувавши наведені норми права, у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною 2 статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним митним органом за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Водночас, як вбачається зі змісту Рішення №UA807000/2025/000104/2 відповідачем взагалі не наведено інформації щодо консультацій з декларантом, а також не наведено мотивів неможливості застосування попередніх методів визначення митної вартості (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість)).
Крім того, застосовуючи резервний метод Харківською митницею було порівняно лише митну вартість товарів. При цьому митним органом не було проаналізовано, зокрема, умов поставки товару, комерційних умов тощо.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митних деклараціях було зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
В свою чергу, позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості, проте митний орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірне рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів прийняті відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.
Колегія суддів також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі “Серявін та інші проти України” зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі “Трофимчук проти України” ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2025 по справі № 520/15223/25 залишити без змін . 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.С. Чалий   З.Г. Подобайло