ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року	Львів	Справа № 300/1239/25 пров. № А/857/35419/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,
суддя Запотічний І.І., 
суддя Шинкар Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року (головуючий суддя Микитюк Р.В., м.Івано-Франківськ) у справі №300/1239/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи: Управління поліції охорони в Івано-Франківській області, Департамент поліції охорони Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:
25.02.2025 позивач ( ОСОБА_1 ) звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (відповідач), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення матеріалів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII без прийняття рішення, визначеного пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850; зобов`язати відповідача розглянути матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII, в порядку, визначеному пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
Позов обґрунтовує протиправною бездіяльністю Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення матеріалів на призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення матеріалів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII без прийняття рішення, визначеного пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII, в порядку, визначеному пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що документи позивача стосовно призначення одноразової грошової допомоги було правомірно повернуто, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 №1146, яка набрала чинності 04.01.2019, були внесені зміни, зокрема, до підпункту 9 пункту 5 Положення про Національну поліцію (Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 877. Відповідно до підпункту 9 пункту 5 Положення (з останніми змінами) "Національна поліція з метою організації своєї діяльності фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України (за винятком діяльності поліції охорони, яка утримується за рахунок коштів від надання послуг з охорони, які здійснюються на договірних засадах, крім виплат гарантованої з боку держави одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського або колишнього працівника міліції, що здійснюються за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції, інших джерел, не заборонених законом, а також забезпечує ефективне і цільове їх використання". Враховуючи вищевикладене, апелянт зазначає, що урядом чітко визначено, що виплата одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції охорони здійснюється за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції. А тому, на переконання апелянта, саме на органи національної поліції покладено обов`язок щодо прийняття рішення про призначення виплати позивачу одноразової грошової допомоги, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.
24.09.2025 Департаментом поліції охорони до суду подано додаткові пояснення. Зазначає, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України, можлива на підставі прийнятого МВС рішення про призначення грошової допомоги згідно з Порядком № 850. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 з 1985 року по 16.10.2008 проходив службу в органах внутрішніх справ України.
На даний час ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та одержує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Під час проходження служби в органах внутрішніх справ України, в період часу із 02.10.1989 по 16.11.1989 позивач як працівник міліції знаходився в службовому відрядженні по охороні 30-кілометрової зони Чорнобильської атомної електростанції, де виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків аварії.
16.09.2019 позивачу встановлено (з 19.07.2019) 3 групу інвалідності, без переогляду, захворювання - так, пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №401180 від 16.09.2019.
Також, 16.09.2019 позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності 60%, без переогляду, що підтверджується довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ №0036335 від 16.09.2019.
22.12.2021 позивачу встановлено (з 13.09.2021) 2 групу інвалідності, без переогляду, захворювання - так, пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №414276 від 22.12.2021.
Також, 22.12.2021 позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності 60%, без переогляду, що підтверджується довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії АБ №0036413 від 22.12.2021.
27 квітня 2023 року позивач звернувся із заявою від 24 квітня 2023 року до Управління поліції охорони в Івано-Франківській області зі заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності внаслідок хвороби, пов`язаної з виконанням службових обов`язків.
Листом від 10 травня 2023 року за №1243/43/28/01-2023 Управління поліції охорони в Івано-Франківській області повідомило позивача про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, з одночасним поверненням документів (заяви і додатків).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі №300/7691/23 (посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/117279372) адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій задоволено повністю; визнано протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Івано-Франківській області щодо неподання до Міністерства внутрішніх справ України у 15-денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту) висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з підтверджуючими документами, які додано до заяви; зобов`язано Управління поліції охорони в Івано-Франківській області повторно розглянути подані документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та подати документи до Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду (посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/121874958) апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Івано-Франківській області залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі №300/7691/23 без змін.
На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі №300/7691/23 Управлінням поліції охорони в Івано-Франківській області складено висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ, який разом із іншими документами супровідним листом за №3420/43//28/01-2024 від 02.12.2024 направлено до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття рішення в порядку, визначеному пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
Листом Відділу координації пенсійних виплат МВС України за №35597-2024 від 27.12.2024 надіслані Управлінням поліції охорони в Івано-Франківській області висновок про призначення Позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ та інші документи було повернуто Управлінню поліції охорони в Івано-Франківській області для скерування за належністю до Національної поліції України. При цьому, як вбачається з листа, таке рішення вмотивоване тим, що Управління поліції охорони в Івано-Франківській області не належить до сфери управління МВС і є територіальним органом Національної поліції України, а тому матеріали про призначення Позивачу одноразової грошової допомоги як колишньому працівникові міліції охорони слід надсилати до центрального органу управління поліцією.
Управлінням поліції охорони в Івано-Франківській області супровідним листом за №4-2025 від 07.01.2025 висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ та інші документи направлено (згідно рекомендацій МВС України) до Національної поліції України для прийняття рішення в порядку, визначеному пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
У подальшому, листом Департаменту поліції охорони Національної поліції України за №СЕД-396-2025 від 29.01.2025 пакет документів щодо призначення Позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ повернуто Управлінню поліції охорони в Івано-Франківській області для інформування позивача та зазначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України, можлива на підставі прийнятого МВС рішення про призначення грошової допомоги згідно з Порядком.
Позивач, вважаючи бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка виразилась у відмові в розгляді матеріалів про призначення йому одноразової грошової допомоги та прийнятті за результатами такого розгляду рішення в порядку, визначеному пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, протиправною, звернувся в суд першої інстанції з позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону України від 20.12.1990 №565-XII «Про міліцію», держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.
Згідно з пунктом 5 розділу IX Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (Закон №580-VIII), визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію». Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закон №580-VIII набрав чинності 07.11.2015.
Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» порядок виплати одноразової грошової допомоги врегульовувався нормами статті 23 Закону України від 20.12.1990 №565-XII «Про міліцію» та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.
Так, частиною шостою статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 07.03.2018 (справа №464/5571/16-а), від 21.06.2018 (справа №822/31/18), від 28.08.2018 (справа №804/6297/17), від 05 листопада 2019 року (справа №405/705/17(2-а/405/30/17)).
До статті 23 Закону України «Про міліцію» Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 затверджено вже згаданий вище Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, пунктом 2 якого визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Таким чином, за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання чи встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Таке право обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане, з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 13.02.2018 у справі №808/1866/16, від 18.10.2018 у справі №369/13187/17 та від 28.03.2019 у справі №296/10138/16-а, від 17.04.2020 у справі №822/736/17, від 16.03.2020 у справі №641/10426/16-а.
Пунктом 7 Порядку №850 визначено перелік документів, які подає за місцем служби працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності. Серед документів: заява (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності; довідка медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу, витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
Згідно з пунктом 9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Аналізуючи наведені правові норми Порядку №850, колегія суддів вказує, що чинне законодавство передбачає чіткий алгоритм дій щодо порядку та умов призначення і виплати відповідної одноразової грошової допомоги, а також чітко регламентовані повноваження Міністерства внутрішніх справ України за результатами розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги, а саме: прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову у призначенні такої допомоги. При цьому, законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень Порядку №850.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що МВС України, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний був прийняти рішення за результатом розгляду матеріалів позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги, а не повертати матеріали відносно позивача, ухиляючись від розгляду поданих документів та від прийняття обґрунтованого рішення. Проте, всупереч вказаними вимогам Порядку № 850, МВС України не приймало ні рішення про призначення, ні рішення про відмову в призначенні грошової допомоги позивачу.
Також, колегія суддів зауважує, що викладені в листі Департаменту поліції охорони Національної поліції України від 29.01.2025 №СЕД-396-2025 обґрунтування не можуть вважатися рішенням в розумінні пункту 9 Порядку №850, оскільки ним не вирішено питання призначення чи відмови у призначенні грошової допомоги, а протиправно повернуто матеріали без прийняття рішення.
Доводи апелянта про те, що прийняття вищезазначеного рішення не відноситься до його компетенції, а покриття витрат на виплату одноразової допомоги колишнім працівникам державної служби охорони має здійснюватись поліцією за рахунок власних джерел надходжень, суд апеляційної вважає необґрунтованими та безпідставними, з огляду на те, що Порядком №850, у сукупності із іншими наведеними законодавчими актами чітко встановлено, що рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги має бути прийнято саме Міністерством внутрішніх справ України, і відповідно, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ України.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що можливість повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства, Порядком №850 не передбачена, а тому повернення Міністерством внутрішніх справ України документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечить зазначеним вище нормам.
Аналогічна правова позиція висловлена щодо подібних правовідносин у постановах Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2023 у справі № 240/14971/22, від 21.09.2023 у справі №240/19920/22.
Виходячи з вищевказаного, апеляційний суд вважає, що Міністерством внутрішніх справ України допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у неприйнятті на підставі висновку ВВПУ ДПО та наданого пакету документів рішення з питань призначення позивачу одноразової грошової допомоги.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 липня 2025 року у справі № 300/1239/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Т. І. Шинкар