ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2026 року	справа № 380/19498/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Суть справи.
До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить: -
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у не виключенні ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти наказ про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що мобілізований та проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . У судовому порядку позивач оскаржив дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо проведення мобілізації, у зв`язку із чим подав рапорт про виключення із списків особового складу військової частини, проте отримав відмову.
Ухвалою суду від 29.09.2025 позовну заяву залишено без руху. Позивач у встановлений строк недоліки позовної заяви усунув належним чином.
Ухвалою суду від 03.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказав, що жодного обгрунтування неправомірності (незаконності) наказу командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування солдата ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 позивач у позовній заяві не зазначив та не вказав жодної передбаченої законом підстави для звільнення його з військової служби. Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини для військовослужбовців є іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця. Так, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2024 №79, солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаду водія-стрільця 3 відділення охорони 4 взводу охорони 3 роти охорони НОМЕР_2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 790037Т/915. Позивач 10.12.2024 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом за тарифним розрядом 4 у сумі 2730 гривень, шпк «солдат». Призначено виплачувати щомісячну премію відповідно до особистого внеску у загальний результат служби у розмірі 535 відсотків посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65 відсотків посадового окладу, з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років. Підстава: поіменний список ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.12.2024 №б/н. Підстави які б забороняли військовій частині НОМЕР_1 призначати на посаду і зараховувати до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 у даній ситуації відсутні. Отже, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2024 №79 про призначення позивача на посаду водія-стрільця 3 відділення охорони 4 взводу охорони 3 роти охорони НОМЕР_2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 та зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 є законним та прийнятим відповідно до чинного законодавства, а тому, підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.
Зазначив, що з моменту відправки позивача у військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби за призовом під час мобілізації він є таким, що почав проходити військову службу, набув статусу військовослужбовця, і його право на звільнення з військової служби регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до пункту 233 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. Статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначений вичерпний перелік підстав звільнення військовослужбовців з військової служби. Проте позивач не вказав на якій підставі, яка передбачена статтею 26 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» суд має зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити позивача з військової служби. ОСОБА_1 звернувся з рапортом до військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 справа №140/3990/25, та висновку ВЛК ДЗ СМСЧ №3 від 04.02.2016, яким позивача визнано непридатним до військової служби у ЗСУ. У задоволенні рапорту відмовлено, оскільки рішенням неправомірних дій військової частини НОМЕР_1 щодо зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу частини та призначення на посаду водія-стрільця 3 відділення охорони 4 взводу охорони 3 роти охорони НОМЕР_2 батальйону охорони – не встановлено. Окрім цього, відповідно до довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 №194/1 від 06.12.2024 ОСОБА_1 визнаний придатним до проходження військової служби. Таким чином, позивач не мав права на звільнення з військової служби за станом здоров`я, так як на момент подачі рапорту про звільнення був придатним до проходження військової служби, а довідка ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 №194/1 від 06.12.2024 жодним чином не оскаржувалась і не змінювалась. Також, відповідач зауважив, що Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказу командира військової частин про зарахування до списків особового складу військової частини.
Окрім цього, відповідач зазначив, що відновлення порушеного права повинно відбуватися в межах спірних відносин, відповідно, за участю їхніх учасників. Водночас зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 виходить за межі правовідносин між відповідачем та позивачем щодо його призову на військову службу під час мобілізації.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, – через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).
Суд на підставі позовної заяви, відзиву, а також долучених письмових доказів,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі — ІНФОРМАЦІЯ_5 ).
Позивач наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №79 від 10.12.2024 зарахований до списків особового складу та всіх видів забезпечення частини з 10.12.2024. Підстава: поіменний список ІНФОРМАЦІЯ_2 від 09.12.2024 №б/н.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 у справі №140/3990/25 визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо мобілізації ОСОБА_1 .
Позивач подав 08.09.2025 рапорт командиру Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив звільнити з військової служби відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 у справі №140/3990/25 та висновку ВЛК ДЗ СМСЧ №3 від 04.02.2016, яким визнаний непридатним до військової служби у ЗСУ.
Листом від 18.09.2025 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для звільнення з військової служби, оскільки до рапорту долучено рішення суду, яким визнано протиправні дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо мобілізації позивача. Однак до рапорту не долучено протокол засідання штатної військово-лікарської комісії та висновок військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби. Вказано, що для звільнення, а саме за станом здоров`я, позивачу слід надати оригінали або належним чином засвідчені копії вказаних документів військово-лікарських комісій.
Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Вирішуючи справу суд застосовує такі норми права.
Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє до сьогодні.
Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі – Закон №3543-XII) визначено, що мобілізація – комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту – на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №3543-XII загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі – Закон №2232-XII). Також, Закон №2232-XII визначає загальні засади проходження військової служби в Україні.
Статтею 1 Закону №2232-XII встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі – Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Громадяни України мають право на заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою згідно з Конституцією України та Законом України «Про альтернативну (невійськову) службу». Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Військовий обов`язок не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно із частинами 3, 4, статті 2 Закону №2232-XII громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частина 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачає види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.
Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною 4 статтею 26 Закону №2232-XII.
Водночас пунктом 1 визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пунктом 2 – під час воєнного стану.
Відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII (чинним на момент подання позивачем рапорту) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану за станом здоров`я:
- на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
- за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Згідно з частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до пункту 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі – Положення№1153/2008) право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі – командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі – військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Згідно з пунктом 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (пункт 241 Положення №1153/2008).
Відповідно до статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі – Статут ЗСУ) із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити – до наступного прямого начальника.
Пунктом 31 Статуту ЗСУ передбачено, що начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Підпунктом 2 пункту 225 Положення передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації – протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану – до оголошення демобілізації) – на підставах, передбачених частиною 3, пунктом 2 частини 4, пунктом 3 частини 5 та пунктом 3 частини 6 статті 26 Закону №2232-XII: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами – командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170 (далі – Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Згідно із пунктом 12.1 розділу XII Інструкції №170 звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.
Згідно з підпунктом 12.9 розділу XII Інструкції №170 документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до служби персоналу, підпорядкованій посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби, у таких випадках звільнення:
за підставами, передбаченими пунктами «г»-«е», «и» частини третьої, підпунктами «а», «д», «є», «ж» пункту 1, підпунктами «в», «з» пункту 2 частини четвертої, підпунктами «д», «е», «и»-«о», «р», «с» пункту 1, підпунктами «д», «е», «з»-«м», «р», «с» пункту 2, підпунктами «а», «в», «е», «з» пункту 3 частини п`ятої, підпунктами «д»-«к» пункту 1, підпунктами «ґ»-«и», «й», «к» пункту 2, підпунктами «а», «б», «в», «д», «ж» пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якщо звільнення відбувається за ініціативою командування;
за підставами, передбаченими пунктами «б», «в», «д», «є» частини третьої, підпунктами «г», «е», «є» пункту 1, підпунктами «б», «г», «д», «е» пункту 2 частини четвертої, підпунктами «а»-«в», «ґ», «к», «р» пункту 1, підпунктами «а»-«в», «ґ», «й», «к», «п», «р» пункту 2, підпунктами «а», «б», «г», «д» пункту 3 частини п`ятої, підпунктами «а»-«в», «ґ», «й» пункту 1, підпунктами «а», «б», «г», «і», «й» пункту 2, підпунктами «а», «б», «г», «ґ» пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якщо звільнення відбувається за бажанням військовослужбовця.
Відповідно до пункту 12.11 розділу XII Інструкції №170 перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.
Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема, відповідно до пункту 3 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: За станом здоров`я подаються :
копія аркуша бесіди;
копія рапорту військовослужбовця (крім випадку звільнення військовослужбовця за рішенням командування військової частини);
висновок (постанова) військово-лікарської комісії або копія акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 10 грудня 2024 року № 2067 «Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17 грудня 2024 року за № 1925/43270 (далі - наказ МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067), або копія посвідчення особи з інвалідністю, або копія пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або копію довідки для отримання пільг інвалідами, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 21 вересня 2015 року № 946, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 жовтня 2015 року за № 1198/27643 (далі - наказ Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946) (у разі звільнення з військової служби за підставами, передбаченими абзацом третім підпункту «б» пункту 2 частини четвертої або абзацом третім підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за наявності інвалідності);
копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).
Таким чином, під час дії воєнного стану передбачено можливість звільнення військовослужбовців за станом здоров`я.
При цьому, обов`язковою умовою такого звільнення є, зокрема, висновок (постанова) військово-лікарської комісії.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із доказів у справі суд встановив, що позивач подав рапорт командиру Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив звільнити з військової служби на підставі підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». До рапорту позивач долучив рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 у справі №140/3990/25.
Згідно з рішенням суду від 08.07.2025 у справі №140/3990/25 суд встановив, що 04.02.2016 ВЛК ДЗ СМСЧ №3 м. Кузнецовська ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби у ЗС України. Позаштатною постійно-діючою військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач визнаний придатним до військової служби, що підтверджується довідкою ВЛК №194/1 від 06.12.2024.
За результатами розгляду рапорту та долучених до нього документів позивача листом від 18.09.2025 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для звільнення з військової служби, оскільки до рапорту долучено рішення суду, яким визнано протиправні дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо мобілізації позивача. Однак до рапорту не долучено протокол засідання штатної військово-лікарської комісії та висновок військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби. Вказано, що для звільнення, а саме за станом здоров`я, позивачу слід надати оригінали або належним чином засвідчені копії вказаних документів військово-лікарських комісій.
У спірних правовідносинах позивач згідно з наданими документами до рапорту (рішення суду) обґрунтовує наявність у нього підстав для звільнення з військової служби саме за станом здоров`я.
При цьому, представник позивача наполягає на тому, що рішенням суду встановлено порушення процедури взяття позивача на військовий облік та визнано незаконними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо мобілізації ОСОБА_2 .
Однак суд зазначає, що у межах справи №140/3990/25 суд не визнав протиправним наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов ОСОБА_1 на військову службу та не досліджував дії Військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу частини.
Водночас наказ про призов є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, станом на час вирішення справи такий вичерпав свою дію внаслідок мобілізації позивача та направлення його до Військової частини НОМЕР_1 . Після відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України №1153/2008, якими визначені підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Серед таких підстав відсутнє визнання незаконними дій відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо мобілізації особи або скасування наказу про призов особи на військову службу.
Тобто, наслідком визнання протиправними дій чи рішень відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, які стосуються мобілізації позивача, не може бути звільнення з військової служби.
Правовідносини між позивачем та ІНФОРМАЦІЯ_5 , пов`язані з мобілізацією ОСОБА_1 завершилися прийняттям наказу про призов по мобілізації та направлення позивача до Військової частини НОМЕР_1 .
Таким чином, направлення ОСОБА_1 у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 свідчить про реалізацію такого наказу та виникнення нових правовідносин, правовідносин між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_1 , які стосуються не мобілізації, а проходження військової служби.
Як вже зазначав суд особливості правовідносин під час проходження військової служби визначаються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України №1153/2008.
Так, підстави звільнення з військової служби військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період визначені частиною 4 статті 26 Закону №2232-XII.
Підпунктом «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII встановлено право звільнення військовослужбовців за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби.
Згідно з пунктом 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Додатком 19 Інструкції №170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби. Зокрема, відповідно до пункту 3 Додатку при поданні до звільнення з військової служби за підставами: за станом здоров`я подаються :
копія аркуша бесіди;
копія рапорту військовослужбовця (крім випадку звільнення військовослужбовця за рішенням командування військової частини);
висновок (постанова) військово-лікарської комісії;
копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).
Під час розгляду справи суд встановив, що позивач подав 08.09.2025 рапорт командиру Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив звільнити з військової служби відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я) на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 у справі №140/3990/25 та висновку ВЛК ДЗ СМСЧ №3 від 04.02.2016, яким визнаний непридатним до військової служби у ЗСУ. До рапорту позивач долучив рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 у справі №140/3990/25.
Листом від 18.09.2025 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для звільнення з військової служби, оскільки до рапорту долучено рішення суду, яким визнано протиправні дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо мобілізації позивача. Однак до рапорту не долучено протокол засідання штатної військово-лікарської комісії та висновок військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби. Вказано, що для звільнення, а саме за станом здоров`я, позивачу слід надати оригінали або належним чином засвідчені копії вказаних документів військово-лікарських комісій.
Отже, позивач під час подання рапорту 08.09.2025 не долучив до протокол засідання штатної військово-лікарської комісії та висновок військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби, що не заперечується представником позивача.
Так, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 у справі №140/3990/25 встановлено, що 04.02.2016 ВЛК ДЗ СМСЧ №3 м. Кузнецовська ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби у ЗС України.
Водночас у цьому ж рішенні і встановлено, що позаштатною постійно-діючою військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач визнаний придатним до військової служби, що підтверджується довідкою ВЛК №194/1 від 06.12.2024.
Тобто, у рішенні суду, яке позивач долучив до рапорту, встановлено факт проходження позивач військово-лікарської комісії у 2016 році (визнано непридатним до військової служби) та у 2024 року (визнано придатним до військової служби). При цьому, висновки військово-лікарських комісій містять протилежні висновки.
Однак суд зауважує, що рішення суду хоча і містить інформацію про проходження позивачем військово-лікарських комісій, однак таке рішення не є висновок (постанова) військово-лікарської комісії в розумінні Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008.
При цьому, відповідач у листі від 22.09.2025 повідомив позивача про необхідність подання оригіналів або належним чином засвідчених копій протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії та висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби для звільнення з військової служби за станом здоров`я.
Також, суд враховує і той факт, що рішення про придатність позивача до військової служби позаштатної постійно-діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлене довідкою №194/1 від 06.12.2024, у межах справи №140/3990/25 не визнано протиправним та не скасовувалося.
Згідно з Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 у разі непогодження із постановами позаштатних ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із скаргою на дії чи рішення ВЛК.
Водночас ВЛК регіону мають право скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. 
Постанови позаштатної ВЛК оскаржуються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності.
Також, вказаним Положенням передбачено право ЦВЛК розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі – ЛЛК)) Збройних Сил України.
Однак до суду не надано доказів оскарження позивачем дій чи рішень ІНФОРМАЦІЯ_3 до комісії вищого рівня або до суду.
З врахуванням встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що відповідач відмовляючи в задоволенні рапорту позивача про звільнення з військової служби діяв на підставі та у спосіб передбачений чинним законодавством та в межах своїх повноважень. Тобто згідно з критеріями, передбаченими частиною 2 статті 2 КАС України.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, законність та обґрунтованість дій відповідача. Тому, у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Приписами статті 139 КАС України позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено повністю, повернення судових витрат не передбачено.
Керуючись статтями 2, 8-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 293, 295 КАС України, суд, -
в и р і ш и в :
1. У задоволенні позову відмовити повністю.
2. Судовий збір покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Кравців Олег Романович