ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний 333/10457/24                                Головуючий в 1 інст. Ковальова Ю.В.
Провадження №33/807/1053/25                                Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року                                                місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  – адвоката Басова Г М., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 18 листопада 2024 року о 11 год. 08 хв. в м. Запоріжжя, на вул. Оріхівське шосе, буд. 14а, ОСОБА_1 керував автомобілем Mazda 626 д/н НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки за допомогою спеціального приладу Alcotest Drager 6820, результат позитивний 0,99‰ від 18.11.2024, чим порушив вимоги п. 2.9.а ПДР України, за що ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції,  ОСОБА_1  звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що судом порушенні норми матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Вказує, що долучений до матеріалів справи відео файл, який міститься на оптичному диску не містить доказів керування ним транспортним засобом.
Отже апелянт вважає, що відсутня подія вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутні докази того, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що було передумовою проходження огляду на стан сп`яніння. 
Наголосив, що суд першої інстанції не дав всебічної та повної оцінки всім доказам по справі та розглянув справу за його відсутністю. З метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи не викликав та не допитав свідків в справі.
Просить скасувати постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19 серпня 2025 року, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
У судовому засідання апеляційного суду, адвокат Басов А.М. заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з проходженням ОСОБА_1 військової служби.
Заслухавши думку адвоката Басова А.М. з приводу заявленого ним клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання апелянта не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 скористався правовою допомогою адвоката Басова Г.М., який в його інтересах має право подати суду пояснення, клопотання та докази в даній справі, висловити позицію щодо складеного.
Слід зазначити, що за заявами сторони захисту судові засідання, які були призначенні на 10 жовтня 2025 року та 14 листопада 2025 року, вже відкладалися суддею апеляційного суду з наведених в заяві підстав.
Отже, з урахуванням того факту, що ОСОБА_1 скористався правовою допомогою захисника — адвоката Басова Г.М., який в його інтересах має право подати суду пояснення, клопотання та докази у даній справі під час апеляційного перегляду справи, має можливість висловити позицію сторони захисту щодо суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, а також має інші права, передбачені законами України, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи належне повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, присутність його захисника – адвоката Басова Г.М., суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши адвоката Басова Г.М., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.
Висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 176420 від 18 листопада 2025 р. підтверджується:
- актом огляду на ста алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 були встановлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд проводився за допомогою спеціального технічного засобу Alkotest DRAGER 6820, результат огляду – проба позитивна 0,99‰ (а.с. 5);
- роздруківкою до протоколу з приладу Alkotest 6820 від 18 листопада 2025р. з результатом 0,99‰ (а.с. 5а);
- відеозаписом події (а.с. 7).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Процедура виявлення у водія транспортного засобу стану сп`яніння передбачена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735.
Згідно п. 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 розділу І встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Проведення огляду на стан сп`яніння у медичному закладі передбачено у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (п.7 розділу І).
Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ згаданої Інструкції.
Так, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, огляд водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння проводить поліцейський за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом , та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Так, з дотриманням встановленого законом порядку, поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу проведено огляд на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6820 за згодою водія  ОСОБА_1 , за результатами якого встановлено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту - 0,99 проміле. З вказаним результатом  ОСОБА_1 погодився, що засвідчив власним підписом в Акті огляду та зафіксовано відеозаписом події.
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що  ОСОБА_1  керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, що було передумовою проходження огляду на стан сп`яніння, повністю спростовані відеозаписом події, на якому зафіксовано рух транспортного засобу Mazda 626 д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , його зупинка на блокпосту, виявлення у водія та оголошення ознак алкогольного сп`яніння, процедура проходження огляду ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння з результатом 0,99‰, згода водія з наведеним результатом. Крім того, відеозаписом зафіксовано пояснення ОСОБА_1 співробітнику поліції про вживання ним горілки в кількості 0,5 л. напередодні.
Отже, на переконання судді апеляційного суду, факт керування  ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у вказаний в протоколі час та у зазначеному місці, не викликає сумніву, а позиція сторони захисту спрямована на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за допущене правопорушення.
На посилання апелянта про розгляд справи в судді першої інстанції без його участі, слід зазначити наступне.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Матеріали справи засвідчують, що ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Басов Г.М. про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином, згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28. Однак, останні в судове засідання не з`явились, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталися, а тому з урахуванням строків, визначених ст. 38 КУпАП, суддею місцевого суду розглянуто справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Сам по собі факт розгляду справи за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не може прямо вказувати про порушення судом його права на захист, оскільки судом першої інстанції здійсненні всі необхідні процесуальні заходи для повідомлення  ОСОБА_1 та його захисника про час та дату судового засідання, проте останні в судове засідання не з`явилися. 
Одночасно суддя апеляційного суду зазначає, що під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 також в повній мірі були надані можливості для захисту своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП, чим відновлено його право на участь в судовому розгляді та надання пояснень по суті адміністративного правопорушення. Проте апелянт в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, чим розпорядився своїми диспозитивними правами та обов`язками на власний розсуд.
Отже, сукупність досліджених доказів усуває будь-які сумніви стосовно доведеності винуватості  ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним. 
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 19 серпня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 333/10457/24