ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" січня 2026 р. Справа №909/549/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий – суддя О.В. Зварич
судді Н.М. Кравчук
О.С. Скрипчук,
розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості за вих. №2287-11.2/28-25 від 03.09.2025 року (вх. № 01-05/1682/25 від 03.09.2025 року)
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.08.2025 року (суддя Л.М.Неверовська; повне рішення складено 13.08.2025 року)
у справі № 909/549/25
за позовом: Івано-Франківського обласного центру зайнятості
до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області
про стягнення коштів в сумі 4974,22 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
02.05.2025 року Івано-Франківський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області про стягнення коштів в сумі 4974,22 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області є органом виконавчої влади та відповідно, суб`єктом відповідальності в розумінні ст.1173 ЦК України, протиправність поведінки якого виявилась у протиправній відмові в призначенні пенсії ОСОБА_1 , що встановлено рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 у справі №300/4631/24 та відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України не підлягає повторному доведенню. Рішення про відмову у призначенні пенсії привело до того, що ОСОБА_1 своєчасно не зміг отримати пенсійне забезпечення, яке йому гарантовано чинним законодавством, змушений був звернутися до служби зайнятості, де набув статусу безробітної особи та отримав допомогу по безробіттю за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. 
Зазначені обставини, на думку позивача, вказують про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та понесеними витратами Івано-Франківського обласного центру зайнятості у виплаті допомоги по безробіттю ОСОБА_1 в розмірі 4974,22 грн.
Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 13.08.2025 року у справі №909/549/25 відмовлено у позові.
В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що заява ОСОБА_1 від 03.04.2024 та додані до неї документи розглядались, і рішення про відмову в призначенні пенсії за віком приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, а не відповідачем у даній справі - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Суд також встановив, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 у справі №300/4631/24 встановлена неправомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, а не Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як вказує позивач.
Суд першої інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази здійснення неправомірних дій саме відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, тому це управління не є суб`єктом відповідальності відповідно до ст. 1173 ЦК України. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області витрат по виплаті допомоги по безробіттю ОСОБА_1 в сумі 4974,22 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що позивач не має обов`язку щодо втручання та глибинного вивчення роботи Пенсійного фонду України. У відповідях на претензійні вимоги, а також у відзиві на позовну заяву відповідач не зазначав про те, що не несе відповідальності за рішення, прийняті іншим структурним підрозділом ПФУ. Вважає, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області є органом виконавчої влади та відповідно суб`єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 ЦК України. Заявляє, що протиправність поведінки відповідача, яка виявилась у протиправній відмові в призначенні пенсії ОСОБА_1 , встановлена рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі №300/4631/24 та відповідно до ч. 4 ст. ГПК України ці обставини не підлягають повторному доведенню. Просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.08.2025 року у справі №909/549/25 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника. Вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим. Зокрема зазначає, що відповідачем заява ОСОБА_1 про призначення пенсії не розглядалась, розрахунок стажу не проводився та рішення про відмову у призначенні пенсії за віком не приймалось. Вказує на те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 10.09.2024 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 03.04.2024 року на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі № 300/4631/24. Вважає, що підстав для стягнення з відповідача виплаченої допомоги по безробіттю немає, оскільки відсутні необхідні ознаки, визначені ст. 1166 ЦК. Просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.08.2025 року у справі №909/549/25 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Апеляційне провадження у справі
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2025 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №909/549/25 визначено суддю І.Б. Малех, суддів: Н.М. Кравчук, О.С. Скрипчук.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.09.2025 року відкрито апеляційне провадження у справі №909/549/25 за апеляційною скаргою Івано-Франківського обласного центру зайнятості на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.08.2025 року у справі № 909/549/25 та витребувано в Господарського суду Івано-Франківської області матеріали даної справи.
10.10.2025 року до Західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 909/549/25.
З підстав, наведених у розпорядженні керівника апарату Західного апеляційного господарського суду № 391 від 22.10.2025 року, призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 909/549/25.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2025 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі № 909/549/25 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: О.С. Скрипчук, Н.М.Кравчук.
Ухвалою західного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 року прийнято до провадження справу № 909/549/25 та призначено справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З`ясовуючи обставини стосовно ознайомлення сторін у справі з порядком розгляду вказаної справи, суд встановив таке.
Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 року про розгляд справи №909/549/25 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 29.10.2025 року доставлено до електронних кабінетів сторін у справі, що підтверджується довідками відповідального працівника суду.
Отже, суд вчинив дії щодо належного повідомлення сторін у справі про порядок розгляду справи №909/549/25.
На час ухвалення вказаної постанови від сторін у справі не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги Івано-Франківського обласного центру зайнятості на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.08.2025 року у справі № 909/549/25.
При ухваленні вказаної постанови колегія суддів виходить з таких мотивів.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.
Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи вищевикладене, суд визнав необхідним ухвалити постанову у вказаній справі в межах розумного строку.
Обставини справи
Як вбачається із наявних у справі копій документів, 07.05.2024 року ОСОБА_1 (надалі – ОСОБА_1 ) звернувся до Надвірнянської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», а також із заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю.
Матеріали справи містять копію витягу з наказів про прийняті позивачем рішення по особі: ОСОБА_1 , ПК № 095924050700003 від 15.10.2024: - наказ від 07.05.2024 року №НТ240507 (затверджено) - надати статус безробітного; наказ від 08.05.2024 року №НТ240508 (затверджено) - призначити допомогу по безробіттю; наказ від 08.05.2024 року №НТ240508 (затверджено) - розпочати виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст.22 ЗУпЗДССВБ з 08.05.2024.
За доводами позовної заяви, під час перебування на обліку в Надвірнянській філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості ОСОБА_1 як безробітний отримав допомогу по безробіттю в загальному розмірі 4974,22 грн, зокрема допомога по безробіттю в сумі 4403,22 грн за періоди з 08.05.2024 року по 05.08.2024 року та 571,00 грн - витрат за надані освітні послуги підвищення кваліфікації за період з 27.09.2024 року по 02.10.2024 року.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) від 17.12.2024 року повідомлено, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі №300/4631/24 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 03.04.2024 року.
Згідно копії Акта №120 від 19.12.2024 року Надвірнянською філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості було проведено розслідування, за наслідками якого встановлено, що ОСОБА_1 з 03.04.2024 року отримував пенсію за віком на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі №300/4631/24, і одночасно перебував на обліку як безробітний з 07.05.2024 року по 15.10.2024 року, чим порушено Порядок реєстрації та ведення обліку осіб, а відтак нараховані ОСОБА_1 допомога по безробіттю та кошти за навчання підлягають поверненню.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі №300/4631/24, яке згідно з інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 22.08.2024, частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним і скасування рішення, а також зобов`язання до вчинення дій. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.04.2024 року №092350000254 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоди роботи з 25.01.1994 по 30.09.1995, з 01.10.1995 по 01.05.1998, з 02.05.1998 по 30.12.2000, з 25.01.2004 по 15.10.2009 та з 30.03.2010 по 31.01.2011 та призначити і виплачувати позивачу з 03.04.2024 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. 
Вказаним судовим рішенням встановлено, що 03.04.2024 року, тобто досягнувши 60-річного віку, ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення мені пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності органом, що призначає пенсію, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
За результатами розгляду поданих до заяви документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області згідно рішення №092350000254 від 12.04.2024 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Листом від 23.12.2024 року Надвірнянська філія Івано-Франківського обласного центру зайнятості просила ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повернути виплачену ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в сумі 4403,22 грн, а також 571,00 грн вартості навчання.
Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем у цій справі вказаної суми коштів.
Як зазначає позивач, рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про відмову у призначенні пенсії призвело до того, що ОСОБА_1 своєчасно не зміг отримати пенсійне забезпечення, яке йому гарантовано чинним законодавством, змушений був зареєструватись в Надвірнянській філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості, де набув статусу безробітної особи та отримав допомогу по безробіттю за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, внаслідок чого Івано-Франківський обласний центр зайнятості в особі Надвірнянської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості поніс витрати по виплаті допомоги по безробіттю ОСОБА_1 в сумі 4974,22 грн, що стало підставою для звернення із вказаним позовом до суду.
Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно із частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до частини 1-3 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно із частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини 1 статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Отже, суб`єктами відповідальності, відповідно до статті 1173 ЦК України, є органи державної влади або місцевого самоврядування, а відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів.
У відповідності до частини 1 статті 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України.
Згідно із частиною 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року №280 затверджено Положення про Пенсійний фонд України.
Відповідно до пункту 1 Положення Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, сім`ї та єдності, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Згідно із пунктом 7 Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Постановою Правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року №25-1 затверджено зміни до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зокрема щодо Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (надалі – Порядку).
Відповідно до пункту 1.1 Порядку (тут і надалі в редакції, чинній на момент зверненням ОСОБА_1 із заявою до Пенсійного фонду) заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.
Згідно із пунктом 4.2 Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
За положеннями пункту 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
В ході розгляду справи № 909/549/25 встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі №300/4631/24, яке набрало законної сили 22.08.2024, частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним і скасування рішення, а також зобов`язання до вчинення дій. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 12.04.2024 року №092350000254 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоди роботи з 25.01.1994 по 30.09.1995, з 01.10.1995 по 01.05.1998, з 02.05.1998 по 30.12.2000, з 25.01.2004 по 15.10.2009 та з 30.03.2010 по 31.01.2011 та призначити і виплачувати позивачу з 03.04.2024 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. 
Зокрема, вказаним судовим рішенням встановлено, що 03.04.2024 року, тобто досягнувши 60-річного віку, ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення мені пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності органом, що призначає пенсію, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
За результатами розгляду поданих до заяви документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області згідно рішення №092350000254 від 12.04.2024 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи наведену норму процесуального закону, суд приходить до висновку, що обставини, встановлені судовим рішенням у справі №300/4631/24, не підлягають повторному доказуванню.
Отже, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі №300/4631/24 встановлено, що заява ОСОБА_1 від 03.04.2024 року та додані до неї документи розглядались, і рішення про відмову в призначенні пенсії за віком приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, а не відповідачем у даній справі - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Судовим рішенням у справі №300/4631/24 зобов`язано саме Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплачувати ОСОБА_1 з 03.04.2024 року пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Таким чином, у цій справі суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі №300/4631/24 встановлена неправомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, а не Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як вказує позивач.
Відповідно до частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
За приписами частин 1, 2 статті 48 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. 
Позивачу надається право подати відповідне клопотання (заяву), на підставі якої суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучає до участі у справі співвідповідача або здійснює замінює первісного відповідача належним відповідачем, про що постановляється відповідна ухвала.
Усталеними у судовій практиці є такі висновки: визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи. Звернення з позовом до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові. Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та немає визначених процесуальним законом підстав для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.
При цьому, за власною ініціативою суд не може залучити до участі в справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем. 
У справі № 909/549/25 позивач не звертався до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідача, тому правових підстав для заміни неналежного відповідача чи залучення співвідповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у порядку ст.48 ГПК України в суду не було.
Враховуючи наведені норми, встановлені у цій справі обставини, а також те, що позивач не скористався правом про залучення співвідповідача або заміну первісного відповідача, колегія суддів погоджується і вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області, не є суб`єктом відповідальності, відповідно до ст. 1173 ЦК України, а позов пред`явлено до неналежного відповідача, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області витрат по виплаті допомоги по безробіттю ОСОБА_1 в сумі 4974,22 грн.
За наслідками апеляційного перегляду оскарженого судового рішення суд апеляційної інстанції констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Івано-Франківської області від 13.08.2025 року у справі №909/549/25.
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, ухвалив законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
Судові витрати
Судові витрати судом розподіляються пропорційно відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись п. 10 ч. 3 ст. 2, ст.ст. 8, 86, 114, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості за вих. №2287-11.2/28-25 від 03.09.2025 року (вх. № 01-05/1682/25 від 03.09.2025 року) залишити без задоволення, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 13.08.2025 року у справі № 909/549/25 – без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
Справу повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя О.С. Скрипчук