СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м. Харків Справа № 905/608/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є., суддя Попков Д.О.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську (вх.№2488Д/3) на рішення Господарського суду Донецької області від 03.11.2025
у справі №905/608/25 (суддя Ніколаєва Л.В., повне рішення складено 03.11.2025)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго”, м. Краматорськ, Краматорський район, Донецька область,
до Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, м. Краматорськ, Краматорський район, Донецька область,
про стягнення 184.502,92 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ”Краматорськтеплоенерго” звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську про стягнення вартості теплової енергії в розмірі 184.502,92 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на споживання відповідачем теплової енергії у період лютий-квітень 2022 року за відсутності договору, що є підставою для відшкодування її вартості згідно зі ст. ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 03.11.2025 позов задоволено. Стягнуто з Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську (84333, Донецька область, Краматорський район, м.Краматорськ, вул.Героїв Небесної Сотні, буд.9, ідент. код 42331094) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Краматорськтеплоенерго (84320, Донецька область, Краматорський район, м.Краматорськ, вул.Олекси Тихого, буд. 8-Д, ідент. код 34657789) вартість теплової енергії в розмірі 184.502,92 грн, судовий збір у розмірі 2.422,40 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідач, Територіальне управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 03.11.2025 у справі №905/608/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Краматорськтеплоенерго» у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що, на думку відповідача, суд першої інстанції неправильно та необґрунтовано дійшов висновку про доведеність факту постачання і споживання теплової енергії у період лютий–квітень 2022 року, оскільки позивачем не подано належних і допустимих доказів реального надходження теплоносія до приміщення відповідача, а акти-рахунки складені в односторонньому порядку не можуть підтверджувати прийняття послуг. Крім того, апелянт вважає, що суд безпідставно застосував стандарт “вірогідності доказів”, фактично поклавши тягар спростування на відповідача, а також неправомірно прийняв до розгляду докази, подані позивачем із пропуском процесуальних строків, що свідчить про порушення норм матеріального та процесуального права і є підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2025 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є., суддя Попков Д.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача; встановлено строк по 22.12.2025 (включно) для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України; запропоновано учасникам справи в строк по 22.12.2025 (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копій та доданих до них документів іншим учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 ГПК України. Розгляд апеляційної скарги визначено здійснювати в порядку письмового провадження без виклику представників сторін. Витребувано з Господарського суду Донецької області матеріали справи №905/608/25.
На вимогу ухвали суду матеріали справи №905/608/25 надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
18.12.2025, в межах встановленого судом строку, через систему “Електронний суд” від Товариства з обмеженою відповідальністю “Краматорськтеплоенерго” на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Аргументуючи свою позицію у справі, позивач зазначає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, оскільки постачання теплової енергії в опалювальний період здійснюється безперервно відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуги з постачання теплової енергії, а рішення органу місцевого самоврядування про початок і закінчення опалювального сезону є обов`язковим як для постачальників, так і для споживачів. Позивач підкреслює, що відповідач не заперечує факту користування приміщенням у спірний період та не оспорює обсяг і тариф нарахованої теплової енергії, а його доводи зводяться виключно до відсутності укладеного договору. Водночас, за усталеною практикою Верховного Суду, відсутність договору не звільняє споживача від обов`язку оплатити фактично отримані житлово-комунальні послуги. Крім того, позивач вказує, що відповідач не складав актів-претензій щодо ненадання або надання неналежної якості послуг, що свідчить про відсутність належних доказів непостачання теплової енергії у спірний період.
Згідно з частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За приписами частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надійшло.
За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.
В ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до приписів пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України.
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Згідно зі зведеним переліком суб`єктів природних монополій, розміщеному на офіційному сайті Антимонопольного комітету України за посиланням https://amcu.gov.ua/napryami/konkurenciya/arhiv-zvedenogo-pereliku-prirodnih-monopolij ТОВ «Краматорськтеплоенерго» є суб`єктом природних монополій на території Донецької області з транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами.
ТУ ДБР у м.Краматорську є орендарем нерухомого майна: 1-го та 2-го поверхів навчального корпусу Краматорської загальноосвітньої школи інтернату І-ІІ ступенів №3 загальною площею 1 736 кв.м., розташованого за адресою: Донецька область, м.Краматорськ, вул. Героїв України, буд. 21, на підставі договору №2-Б оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Краматорська від 26.02.2021, який набирає чинності в день його підписання сторонами та строк дії якого становить 3 роки з дати набрання ним чинності (п. п. 2., 4.1., розділу І, п. п. 11.1., 12. розділу ІІ договору оренди).
23.03.2021 між ТУ ДБР у м.Краматорську (замовник, відповідач по справі) та ТОВ «Краматорськтеплоенерго» (учасник, позивач по справі) укладено договір №2208 про закупівлю теплової енергії в гарячій воді за державні кошти, відповідно до якого учасник зобов`язується у 2021 році надати замовникові теплову енергію в гарячій воді для опалення, а замовник - прийняти та оплатити нарахування за поставлену теплову енергію.
Іншими умовами Договору встановлено наступне:
- найменування товару пара, гаряча вода та пов`язана продукція (постачання теплової енергії) (код по ДК 021-2015-09320000-8). Очікувана кількість товару 422,30 ГКал (п.1.2. Договору);
- учасник зобов`язується постачати теплову енергію замовнику до точки продажу (або точки розподілу у разі відсутності вузлів обліку) теплової енергії згідно Додатку №1 «Межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін», що є невід`ємною частиною цього договору, а замовник зобов`язується приймати та оплачувати надану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в строки та на умовах, передбачених цим договором (п. 1.3. Договору);
- теплова енергія постачається на об`єкти замовника в обсягах згідно Додатку №2 «Перелік об`єктів та обсяги постачання теплової енергії», що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.4. Договору);
- замовник здійснює розрахунки за фактичний обсяг спожитої теплової енергії за розрахунковий період, визначений за показниками приладів обліку або на підставі наданих замовником теплових навантажень (у разі відсутності або виходу з ладу приладів обліку), за діючим на день оплати тарифом, розмір якого регулюється уповноваженим державним органом. При цьому ціна цього договору згідно п. 3.1. не змінюється (п. 3.3. Договору);
- строк поставки теплової енергії (опалення) щомісяця в опалювальний період протягом 2021 року (п. 5.1. Договору);
- місце поставки теплової енергії в гарячій воді згідно Додатку №2 «Перелік об`єктів та обсяги постачання теплової енергії», що є невід`ємною частиною цього Договору (п. 5.2. Договору);
- цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків за спожиту теплову енергію до їх повного здійснення (п.10.1. Договору);
- сторонами визначено точку розподілу теплової енергії, межу балансової належності та експлуатаційної відповідальності виконавця, межу балансової належності та експлуатаційної відповідальності споживача зовнішній обріз будівлі вул.Героїв України, 21 (інтернат №3) (Додаток №1 до Договору «Перелік приміщень споживача та точки розподілу, в яких здійснюється передача теплової енергії (опалення) та послуги з централізованого постачання гарячої води від виконавця споживачу»,
- об`єктом споживача є офіс по вул. Героїв України, 21, об`ємом 6 076 м3, площею 1 736 м2, теплове навантаження становить 0,128004 Гкал/годи. Прилад обліку відсутній (Додаток №2 до Договору «Перелік об`єктів і обсяги постачання теплової енергії та послуги з централізованого постачання гарячої води»). 
06.10.2021 рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради №1264 «Про початок опалювального періоду 2021/2022 років», зокрема, рекомендовано ТОВ «Краматорськтеплоенерго» почати опалювальний період 2021/2022 років після 16.10.2021 за умови, що середньодобова температура повітря протягом трьох діб поспіль не перевищує 8°С.
29.10.2021 ТУ ДБР у м. Краматорську направило до ТОВ «Краматорськтеплоенерго» лист №13-11/13-13-51/16603 із проханням здійснити включення опалення за адресою: м.Краматорськ, вул.Героїв України, буд.21. На підтвердження факту підключення подачі теплоносія до зазначеного об`єкта позивачем подано копію наряду від 01.11.2021, який містить відмітку про виконання від тієї ж дати.
Після завершення строку дії Договору 31.12.2021, з метою забезпечення закупівлі теплової енергії на 2022 рік, відповідачем відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі» було проведено переговорну процедуру закупівлі за предметом ДК 021:2015 09320000-8 «Пара, гаряча вода та пов`язана продукція (теплова енергія)». За результатами проведених переговорів сторонами складено протокол №37 від 22.02.2022.
Повідомлення про намір укласти договір за результатами переговорної процедури підтверджує, що її застосування було зумовлене відсутністю конкуренції на відповідному ринку, а укладення договору було можливим виключно з ТОВ «Краматорськтеплоенерго» як єдиним суб`єктом, що має технічну можливість транспортування та постачання теплової енергії до об`єктів замовника.
Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, договір про закупівлю теплової енергії на 2022 рік між ними укладений не був.
Відповідно до протоколу №3-В щодо прийняття рішення уповноваженою особою від 21.07.2022, відповідачем було прийнято рішення про відміну закупівлі на підставі пункту 5 частини 8 статті 40 Закону України «Про публічні закупівлі» у зв`язку з тим, що договір про закупівлю не був підписаний сторонами у визначений законом строк. Причиною цього, як зазначено у протоколі, стали надзвичайні, невідворотні та об`єктивні обставини для замовника, а саме військова агресія російської федерації проти України та запровадження воєнного стану, що унеможливило дотримання відповідних строків.
Інформація про відміну зазначеної закупівлі була оприлюднена відповідачем шляхом розміщення відповідних оголошень в електронній системі закупівель Prozorro.
31.03.2022 рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради №233 «Про закінчення опалювального періоду 2021/2022 років» рекомендовано ТОВ «Краматорськтеплоенерго» завершити опалювальний сезон 2021/2022 років з 06.04.2022 або раніше - у разі встановлення середньодобової температури зовнішнього повітря понад +8°С протягом трьох діб.
05.04.2022 позивачем було видано наказ №23 «Про закінчення опалювального сезону».
На підтвердження припинення подачі теплоносія з 06.04.2022 до об`єкта відповідача за адресою: м.Краматорськ, вул.Героїв України, буд.21, позивачем надано копію наряду від 31.03.2022, що містить відмітку про його фактичне виконання 06.04.2022.
За твердженням позивача постачання теплової енергії відповідачу здійснювалося протягом усього опалювального періоду на підставі рішень виконавчого комітету Краматорської міської ради від 06.10.2021 №1264 «Про початок опалювального періоду 2021/2022 років» та від 31.03.2022 №233 «Про закінчення опалювального періоду 2021/2022 років».
Згідно з актами-рахунками №2208 від 28.02.2022, 31.03.2022 та 30.04.2022, які були складені позивачем в односторонньому порядку, у період з лютого по квітень 2022 року відповідачу було поставлено теплову енергію загальним обсягом 73,739012 Гкал на суму 248.894,82 грн, зокрема:
у лютому 2022 року — 31,670533 Гкал на суму 106.899,07 грн;
у березні 2022 року — 39,392615 Гкал на суму 132.963,78 грн;
у квітні 2022 року — 2,675864 Гкал на суму 9.031,97 грн.
Як зазначає позивач та відображено в акті звірки взаєморозрахунків, загальна сума нарахувань за спожиту теплову енергію протягом опалювального періоду 2021– 2022 років становила 561.457,93 грн, у тому числі:
листопад 2021 року — 64.949,70 грн;
грудень 2021 року — 96.385,09 грн;
січень 2022 року — 151.228,32 грн;
лютий 2022 року — 106.899,07 грн;
березень 2022 року — 132.963,78 грн;
квітень 2022 року — 9.031,97 грн.
У грудні 2021 року відповідачем було сплачено 376.955,01 грн, які були зараховані в рахунок оплати теплової енергії за період листопад 2021 року – січень 2022 року та частково за лютий 2022 року (у сумі 64.391,90 грн).
У зв`язку з нездійсненням відповідачем оплати за отриману теплову енергію за період лютий-квітень 2022 року позивач звернувся до нього з вимогою від 08.05.2025 №06/423 про сплату заборгованості у розмірі 184 502,92 грн. До вимоги додані акти-рахунки за лютий-квітень 2022 року та акт звірки взаєморозрахунків.
У відповідь на направлену позивачем вимогу відповідач листом від 29.05.2025 №13-11-14778/25кр зазначив, що така вимога, на його думку, не відповідає приписам статті 222 Господарського кодексу України, у зв`язку з чим вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає виконанню.
З огляду на те, що вартість теплової енергії, поставленої у період лютий–квітень 2022 року, була оплачена відповідачем лише частково, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 184 502,92 грн.
Господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, мотивував своє рішення тим, що відповідач у спірний період фактично споживав теплову енергію для опалення орендованого приміщення, а відсутність укладеного договору на постачання теплової енергії у 2022 році не звільняє споживача від обов`язку оплати реально отриманої комунальної послуги. Суд виходив із того, що теплова енергія є матеріальним благом (товарною продукцією), а її споживання без належної правової підстави утворює кондикційне зобов`язання, яке підлягає врегулюванню за правилами статей 1212, 1213 ЦК України. Оцінивши докази у сукупності та врахувавши безперервний характер теплопостачання в опалювальний період, відсутність підтверджень відключення об`єкта від мережі та неспростування відповідачем розрахунків позивача, суд дійшов висновку про правомірність стягнення з відповідача вартості безпідставно спожитої теплової енергії.
Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Предметом спору є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача 184.502,92 грн вартості теплової енергії, поставленої у період лютий–квітень 2022 року за відсутності укладеного між сторонами договору, на підставі статей 1212, 1213 ЦК України.
У межах апеляційного перегляду підлягає перевірці, чи доведено факт постачання та споживання теплової енергії у спірний період, правильність визначення її обсягу і вартості, а також чи обґрунтовано суд першої інстанції застосував положення статей 1212, 1213 ЦК України та норми процесуального права при оцінці доказів.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; житлово- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання теплової енергії належать до комунальних послуг.
Закон України «Про теплопостачання» визначає правові та організаційні засади діяльності у сфері виробництва, транспортування і постачання теплової енергії, а також регулює відносини між постачальниками та споживачами теплової енергії. При цьому постачання теплової енергії є видом господарської діяльності, що полягає у наданні теплоносія споживачам із використанням відповідних мереж та технічних засобів (стаття 1 Закону України «Про теплопостачання»).
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється на договірних засадах, а договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем та споживачем (частина 1 статті 13 цього Закону).
Водночас законодавством передбачено, що виконавець, який займає монопольне становище на відповідному ринку, за наявності технічної можливості не вправі відмовити споживачу в укладенні договору (частина 2 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», частина 4 статті 25 Закону України «Про теплопостачання»).
При цьому індивідуальним споживачем визнається особа, яка користується об`єктом нерухомого майна та отримує відповідну комунальну послугу для власних потреб (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Оскільки відповідач користувався нежитловим приміщенням за адресою: м.Краматорськ, вул.Героїв України, буд.21 на підставі чинного договору оренди від 26.02.2021 №2-Б, він є індивідуальним споживачем житлово-комунальних послуг у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Як споживач, відповідач зобов`язаний укладати договори про надання комунальних послуг у випадках і порядку, визначених законом, зокрема договори на постачання теплової енергії. Аналогічний обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією передбачено і Законом України «Про теплопостачання».
Водночас виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати безперервність та належну якість постачання теплової енергії, а також вживати заходів для укладення договорів із споживачами відповідно до типових форм.
Норми Закону України «Про теплопостачання», а також Правила надання послуги з постачання теплової енергії (постанова КМУ №830 від 21.08.2019) і Правила користування тепловою енергією (постанова КМУ №1198 від 03.10.2007) закріплюють загальний принцип, що користування тепловою енергією та її постачання здійснюються на договірних засадах.
Отже, законодавство виходить із необхідності оформлення відносин з теплопостачання шляхом укладення відповідного договору між споживачем і виконавцем послуги.
Як вже зазначалось, цивільні права та обов`язки виникають не лише з договорів, а й з інших юридичних фактів, зокрема з фактичних дій сторін, які породжують цивільно-правові наслідки. У даному випадку таким юридичним фактом є постачання позивачем теплової енергії та її отримання відповідачем у спірний період.
Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії №830, постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Крім того вбачається, що термін споживач застосовується в значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання.
При цьому пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за встановленими тарифами.
За змістом абзацу першого частини 1 статті 9 цього Закону та частини 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач зобов`язаний здійснювати оплату за фактично отриману теплову енергію.
Водночас абзацом 2 частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» прямо передбачено, що споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Колегія суддів наголошує на тому, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Саме такий правовий висновок є усталеним та викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, а також в постановах Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №303/7554/16-ц, від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, 25.09.2019 у справі №522/401/15-ц, від 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 26.04.2018 у справі №904/6293/17.
Отже, відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію. Доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність взаємних прав та обов`язків сторін у спірний період з підстав неукладення договору є необґрунтованими та підлягають відхиленню.
Аналогічний правова позиція відображена в постановах Верховного Суду від 14.07.2023 у справі №910/21848/21 та від 05.10.2021 у справі №908/3159/19.
Відносини, пов`язані з набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави, врегульовані положеннями Глави 83 Цивільного кодексу України, зокрема статтями 1212– 1213, які визначають правові наслідки безпідставного збагачення та передбачають обов`язок повернення безпідставно набутого майна потерпілому.
Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути його потерпілому. Згідно з частинами 1, 2 статті 1213 ЦК України безпідставно набуте майно повертається в натурі, а у разі неможливості такого повернення — відшкодовується його вартість.
Розглядаючи спір, суд виходить із засад змагальності сторін (частина 3 статті 2, стаття 13 ГПК України), відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 ГПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює обставини справи (стаття 73 ГПК України), при цьому належними є докази, що стосуються предмета доказування (стаття 76 ГПК України).
Оцінюючи подані сторонами докази, суд застосовує стандарт вірогідності доказів, за яким висновок про наявність певної обставини може бути зроблений тоді, коли подані докази є більш переконливими, ніж ті, що її спростовують. Такий підхід узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19.
Відповідно до частини 3 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в межах опалювального періоду, а порядок визначення дат його початку та закінчення встановлюється законодавством.
При цьому постачання теплової енергії в опалювальний період здійснюється безперервно, за винятком перерв, передбачених частиною 1 статті 16 цього Закону. Аналогічні положення закріплені у пунктах 8, 9 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, а також у пункті 29 Правил користування тепловою енергією, які передбачають безперервний характер теплопостачання.
Законодавством також визначено вичерпні випадки, коли виконавець має право обмежити або припинити надання комунальної послуги. Зокрема, пунктом 5 частини 1 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та частиною 1 статті 25 Закону України «Про теплопостачання» передбачено право теплопостачальної організації припинити або зупинити постачання теплової енергії у разі наявності заборгованості, після дотримання встановленої процедури письмового попередження. Водночас зазначене припинення є правом, а не обов`язком виконавця, а частиною 6 статті 25 Закону України «Про теплопостачання» прямо передбачена можливість стягнення заборгованості у судовому порядку.
Окремо законодавство встановлює, що відключення споживача від систем централізованого теплопостачання здійснюється виключно у порядку, визначеному нормативними актами. Так, пунктом 12 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», підпунктом 12 пункту 42 Правил надання послуги з постачання теплової енергії передбачено право споживача на відключення відповідно до Порядку, затвердженого наказом Мінрегіону від 26.07.2019 №169. Після виконання робіт з відключення складається акт про відключення будівлі від зовнішніх інженерних мереж, який підписується всіма сторонами, присутніми під час відключення (пункт 12 розділу ІІ зазначеного Порядку).
Матеріали справи не містять доказів відключення нежитлового приміщення відповідача за адресою: м.Краматорськ, вул.Героїв України, буд.21 від мереж централізованого опалення, зокрема акта про відключення будівлі, так само як і відсутні докази припинення чи зупинення постачання теплової енергії у спірний період за ініціативою позивача.
За таких обставин, з урахуванням наданих позивачем нарядів на підключення (від 01.11.2021) та відключення (від 31.03.2022 із відміткою виконання 06.04.2022), здійснення відповідачем оплат за теплову енергію у межах опалювального сезону 2021– 2022 років, а також безперервного характеру теплопостачання протягом опалювального періоду, висновок суду першої інстанції про те, що факт постачання теплової енергії до об`єкта відповідача у період лютий–квітень 2022 року є більш вірогідним, ніж його відсутність, ґрунтується на належній оцінці встановлених обставин справи.
Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту постачання теплової енергії у спірний період колегія суддів оцінює з урахуванням встановлених обставин справи та наявних у матеріалах доказів.
Як вбачається з актів-рахунків №2208 від 28.02.2022, №2208 від 31.03.2022 та №2208 від 30.04.2022, позивачем у період лютий–квітень 2022 року здійснено постачання теплової енергії відповідачу в обсязі 73,739012 Гкал на суму 248.894,82 грн (з ПДВ). Вартість поставленої теплової енергії визначена за тарифами, встановленими рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 30.12.2021 №1602, а обсяг споживання розраховано за відсутності вузла комерційного обліку відповідно до Методики розподілу, затвердженої наказом Мінрегіону від 28.12.2021 №315, що узгоджується з пунктами 19– 20, 32, 35– 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії.
При цьому відповідач в апеляційній скарзі не наводить обґрунтованих заперечень щодо визначених позивачем обсягів споживання, не подає будь-яких альтернативних даних та не здійснює контррозрахунку. Посилання апелянта на одностороннє підписання актів-рахунків саме по собі не спростовує факту постачання теплової енергії, з огляду на те, що такі документи були отримані відповідачем разом із вимогою про сплату заборгованості, а інших доказів непостачання теплової енергії у спірний період матеріали справи не містять.
Колегія суддів також враховує, що оплата вартості теплової енергії у спірний період здійснена відповідачем частково за рахунок переплати в сумі 64.391,90 грн, яка виникла з платежу 376.955,01 грн, здійсненого у грудні 2021 року, та була зарахована позивачем у рахунок погашення нарахувань за лютий 2022 року. Відповідач, заявляючи про відсутність постачання теплової енергії, не вчиняв дій щодо повернення зазначених коштів як безпідставно сплачених, що також узгоджується з висновками суду першої інстанції щодо фактичного характеру споживання послуги.
Окремо колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку з прийняттям доказів, поданих позивачем із пропуском встановленого строку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідні докази були подані до суду першої інстанції, суд надав їм оцінку та прийняв їх до розгляду з урахуванням обставин справи та необхідності повного встановлення фактичних даних. Сам по собі пропуск строку подання доказів за наявності їх дослідження судом та відсутності порушення процесуальних прав іншої сторони не може розцінюватися як безумовна підстава для скасування судового рішення.
Таким чином, підсумовуючи наведене, колегія суддів констатує, що наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності підтверджують факт постачання позивачем теплової енергії до об`єкта відповідача у спірний період лютий–квітень 2022 року, а також обґрунтованість визначення її обсягу та вартості відповідно до чинного законодавства. Відповідачем не надано належних і допустимих доказів, які б спростовували здійснений позивачем розрахунок або підтверджували припинення постачання теплової енергії чи відключення приміщення від мереж централізованого теплопостачання у зазначений період.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача вартості безпідставно набутого майна (теплової енергії) у сумі 184.502,92 грн на підставі статей 1212, 1213 ЦК України.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують установлених судом першої інстанції обставин та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни оскаржуваного рішення відсутні.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).
Згідно із ч.1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
Судова колегія вважає, що в даній справі учасникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.
З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення Господарського суду Донецької області від 03.11.2025 у справі №905/608/25 без змін.
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 240, 269, п.1 ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Донецької області від 03.11.2025 у справі №905/608/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.

Повна постанова складена 03.02.2026.

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя О.Є. Медуниця 

Суддя Д.О. Попков