КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2026 року № 320/58304/24
Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
I. Зміст позовних вимог
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №63682/03-16 від 27.11.2024 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 з 01.02.2024 перерахунок та виплатити пенсію, виходячи з заробітної плати в сумі 543,67 крб., одержат за роботу в зоні ЧАЕС за період з 04.05.1986 по 05.05.1986, з 06.05.1986 по 07.05.1986. з 29.05.1986 по 30.05.1986 з урахуванням раніше виплаченої пенсії.
II. Позиція позивача та заперечення відповідача
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 4 категорії і має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", проте відповідач прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. Зазначив, що користуючись посвідченням потерпілої особи внаслідок аварії на ЧАЕС позивач не має права на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки документально не підтверджено проживання на територіях радіоактивного забруднення.
III. Процесуальні дії у справі
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 у справі було відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 , яке видане 06.06.2018 Київською облдержадміністрацією. 
Позивач має статус інваліда війни ІІ групи, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 , що дає йому право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі № 320/13138/24 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 09.02.2024 №8454/03-16 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо проведення перерахунку пенсії від 01.02.2024, з урахування правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2024 апеляційну скаргу ГУ ПФУ у Київській області повернуто апелянту.
На адвокатський запит представника позивача щодо надання інформації про стан виконання судового рішення, що набрало законної сили листом від 29.11.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі № 320/13138/24 виконано в межах повноважень. За результатом повторного розгляду заяви, прийнято рішення від 27.11.2024 про відмову в перерахунку зазначеного виду пенсії з тих підстав, що заявником не надано довідку встановленого зразку про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, а також документи про ліквідацію підприємства. 
До листа від 29.11.2024 №1000-0202-8/185787 ГУ ПФУ у Київській області додало Рішення про відмову у перерахунку пенсії від 27.11.2024 №63682/03-16.
Вважаючи рішення відповідача від 27.11.2024 №63682/03-16 незаконним та необґрунтованим, позивач звернувся з позовом до суду.
V. Норми права, які застосував суд
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 64 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.
Статтею 65 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
У разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Відповідно до статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 Закону №1058-IV заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що за загальним правилом підставою для проведення розрахунку/перерахунку пенсії на підставі заробітної плати є первинні документи про нарахування такої заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємством, відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.
VI. Оцінка суду
Як встановлено судом, позивачем для перерахунку пенсії надано довідку Комунальної установи Поліської селищної ради «Поліський трудовий архів» від 06.10.2023 №228, якою підтверджено нарахування доплати за участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за 1986 рік, в якій також уточнено списки учасників ліквідації наслідків на ЧАЕС, а також долучено до довідки: копії особових рахунків за 1986 та 1987 роки, копії довідки про участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 .
Крім цього, в архівній довідці від 06.10.2023 №228 Комунальної установи Поліської селищної ради «Поліський трудовий архів» зазначено чітко про участь ОСОБА_1 в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з помісячним зазначенням доплат, а саме:
- в травні місяці 1986 року «допл.чорноб.АЕС 50-00»;
- в червні місяці 1986 року «допл.чорноб.АЕС 40-00».
А також, в особових рахунках за 1987 рік значить ОСОБА_1 та містяться відомості:
- в червні місяці 1987 року «доплата за зону 1986р. 243-74»;
- в липні місяці 1987 року «доплата за зону 1986р. 208-93».
Із долучених доказів до вказаних довідок також вбачається, що на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України. Довідка видана на підставі особових рахунків за 1986-1989 роки.
Суд зазначає, що відповідачем не ставились під сумнів записи в трудовій книжці щодо роботи позивача у відповідних зонах, а тому не викликають сумнівів.
Отже, факт роботи в зоні відчуження ОСОБА_1 в період з 04.05.1986 по 05.05.1986, з 06.05.1986 по 07.05.1986, з 29.05.1986 по 30.05.1986 підтверджується відомостями із трудової книжки.
Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовляючи у перерахунку пенсії з урахуванням виданих Комунальною установою Поліської селищної ради «Поліський трудовий архів» довідок про заробітну плату вказало, що надана довідка не підтверджена первинними документами.
Суд зазначає, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду № 291/99/17 від 21 лютого 2020 року, №560/123/21 від 04 липня 2023 року та Сьомого апеляційного адміністративного суду №560/6243/22 від 13 лютого 2023 року, №560/6852/22 від 26 квітня 2023 року.
При цьому, на переконання суду, позивач як працівник, не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.
У свою чергу, неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства та відсутність первинної документації на зберіганні у архіві підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист.
Неможливість перевірки відповідачем відповідності запису довідки первинним документам, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідка видана належним органом та містить усі необхідні реквізити та відомості.
Більше того, матеріали справи не містять доказів здійснення ГУ ПФУ у Київській області своїх повноважень щодо отримання додаткових документів від Комунальної установи Поліської селищної ради «Поліський трудовий архів», які були б достатніми для здійснення перерахунку пенсії позивача з врахуванням заробітної плати за спірні періоди.
За таких обставин суд дійшов висновку у справі 320/13138/24, що відмова позивачу у перерахунку пенсії з врахуванням заробітної плати за періоди з 04.05.1986 по 05.05.1986, з 06.05.1986 по 07.05.1986, з 29.05.1986 по 30.05.1986 на підставі довідки Комунальної установи Поліської селищної ради «Поліський трудовий архів» є передчасною, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №8454/03-16 від 09.02.2024 не обґрунтоване, в зв`язку з чим наявні підстави для визнання його протиправним та як наслідок скасування, а тому згідно ч.4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.
Враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що наданні позивачем первинні документи, що підтверджують виплачену заробітну плату за роботу в зоні ЧАЕС за травень 1986 рік (особові рахунки за 1986, 1987 роки), суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави не врахувати їх як під час розгляду заяви від 02.02.2024 так і на виконання судового рішення від 24.09.2024 у справі № 320/13138/24.
З оскаржуваного рішення та матеріалів справи не вбачається, чи відповідачем проведений всебічний, повний і об`єктивний розгляду всіх поданих документів для перерахунку пенсії позивача.
В той же час, враховуючи встановлені обставини, суд зауважує, що на особу не може перекладатись тягар відповідальності через не проведення пенсійним органом зустрічної перевірки, в цьому випадку первинних документів, на підставі яких Комунальною установою Поліської селищної ради «Поліський трудовий архів», були видані довідки.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відмова позивачу у перерахунку пенсії з врахуванням заробітної плати за періоди з 04.05.1986 по 05.05.1986, з 06.05.1986 по 07.05.1986, з 29.05.1986 по 30.05.1986 на підставі довідки Комунальної установи Поліської селищної ради «Поліський трудовий архів» є передчасною, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №63682/03-16 від 27.11.2024 не обґрунтоване, в зв`язку з чим наявні підстави для визнання його протиправним та як наслідок скасування.
Враховуючи зазначене, відповідачем не здійснено всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів для перерахунку пенсії при повторному розгляді заяви позивача на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі № 320/13138/24, а прийняте рішення щодо відмови у перерахунку пенсії є необґрунтованим та передчасним.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Згідно ч. 4. ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Заяву з усіма необхідними документами позивачем подано 02.02.2024. За таких обставин, суд дійшов висновку, що перерахунок та виплата пенсії повинна бути проведена з 01 лютого 2024 року. 
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.
Частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.
Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Отже, Рішення №63682/03-16 від 27.11.2024 про відмову у перерахунку пенсії, стосується прав конкретної особи та є індивідуальним актом, а тому підлягає оскарженню шляхом подання позову про визнання його протиправним та скасування.
Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів РЄ державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Відповідно до ч.4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
З урахуванням вищевикладеного, з метою належного та повного захисту, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області провести з 01.02.2024 перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 , виходячи з заробітної плати в сумі 543,67 крб., одержану за роботу в зоні ЧАЕС за період з 04.05.1986 по 05.05.1986, з 06.05.1986 по 07.05.1986, з 29.05.1986 по 30.05.1986. 
VII. Висновок суду 
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.
VIII. Розподіл судових витрат 
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору. Таким чином, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №63682/03-16 від 27.11.2024 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (код ЄДРПОУ 22933548, місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 01.02.2024 перерахунок та виплатити пенсію, виходячи з заробітної плати в сумі 543,67 крб., одержану за роботу в зоні ЧАЕС за період з 04.05.1986 по 05.05.1986, з 06.05.1986 по 07.05.1986, з 29.05.1986 по 30.05.1986 з урахуванням раніше виплаченої пенсії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.