РІШЕННЯ
Іменем України

16 січня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/944/25 	

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., за участю секретаря судового засідання Гринчук О.К., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу 

за позовом: Акціонерного товариства "ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО"
вул. Гонча, 40, м. Чернігів, 14000
код ЄДРПОУ 22815333
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІМ УКРАЇНА"
вул. Юрія Коптєва, 72, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500
код ЄДРПОУ 43672540
предмет спору: про стягнення 518 940,00 грн

За участю представників сторін:
позивача: Григорьєв О.М.
відповідача: Чередниченко А.М. 

Акціонерним товариством "ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІМ УКРАЇНА" про стягнення 518 940,00 грн безпідставно збережених коштів за користування елементами інфраструктури об`єктів електроенергетики.
Дії суду щодо розгляду справи.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.10.2025, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 30.10.2025; встановлено учасникам справи строк для подання до суду заяв по суті справи. 
Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце підготовчого судового засідання, що підтверджується довідками про доставку 03.10.2025 о 16:03 електронного листа до електронних кабінетів сторін в системі Електронний суд.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Граничним строком на подання відзиву в даній справі є 18.10.2025.
27.10.2025 від відповідача надійшла заява про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву та відкладення розгляду справи на строк достатній для підготовки відзиву на позовну заяву та інших письмових заяв по суті справи.
Заява обґрунтована тим, що директор ТОВ «ТІМ Україна», який єдиний має доступ до електронного кабінету, у період з 15.09.2025 по 22.10.2025 перебував у відпустці та одночасно перебував у підпорядкуванні ВЧ НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою № 350 від 24.10.2025, а тому не виконував свої трудові обов`язки і фактично ознайомився з фактом відкриття провадження у даній справі лише 23.10.2025 (у перший день виходу з відпустки). При зверненні директора ТОВ «ТІМ Україна» за правничою допомогою, виявилося, що відповідач пропустив строк для подання відзиву. 
Відповідно до ч. 1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
Вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Пронін проти України», «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на наведені у заяві обставини, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, враховуючи норми статей 7, 13 ГПК України, а також завдання та основні засади (принципи) господарського судочинства, визначені статтею 2 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження відповідачу строку для подання відзиву на позовну заяву до 10.11.2025, у зв`язку з чим задовольнив клопотання відповідача про продовження строку для надання відзиву на позов. 
30.10.2025 суд задовольнив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 18.11.2025.
10.11.2025, у встановлений судом строк, від відповідача через систему Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву з додатками.
17.11.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив з додатками.
Суд долучив відзив на позов та відповідь на відзив до матеріалів справи. Справа розглядається з їх урахуванням. 
18.11.2025 суд задовольнив письмове клопотання відповідача від 17.11.2025 про відкладення розгляду справи та постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 27.11.2025.
24.11.2025 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які долучено судом до матеріалів справи. Справа розглядається з їх урахуванням.
У зв`язку з технічними проблемами на сервісі Easycon, судове засідання 27.11.2025 не відбулося, про що скадено акт №360-25 від 27.11.2025.
Ухвалою від 27.11.2025 суд повідомив учасників справи про відкладення розгляду на справи на 01.12.2025.
01.12.2025 суд постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви до 13.01.2026. 
12.01.2026 від позивача надійшли додаткові пояснення по справі. Суд долучив письмові пояснення позивача до матеріалів справи. 
13.01.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення по справі та оголосив дату його проголошення - 16.01.2026.
16.01.2026 судом проголошене скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).
Позиції сторін.
Позов обґрунтовано самовільним розміщенням ТОВ «ТІМ Україна» на 1674 опорах повітряних ліній 0,4-10 кВ АТ «Чернігівобленерго» технічних засобів електронних комунікацій (без укладення договору з доступу), що зафіксовано у актах від 02.02.2023, 03.02.2023 та 06.02.2023. Неправомірне з 01.02.2023 розміщення відповідачем технічних засобів електронних комунікацій призвело до збереження ним без достатньої правової підстави коштів у сумі 518 940,00 грн, чим порушило право АТ «Чернігівобленерго», як власника інфраструктури об`єктів електроенергетики, на отримання вказаних коштів.
Відповідач у відзиві на позов визнає факт розміщення ним технічних засобів електронних комунікацій на 1570 елементах інфраструктури об`єктів електроенергетики АТ «Чернігівобленерго» (з 27.09.2024 на 306 опорах в с. Яблунівка та с. Ковтунівка Прилуцького району Чернігівської області; з 30.09.2025 на 1264 опорах в с. Білорічиця, с. Білошапки, с. Бубнівщина, с. Велика Дивиця, с. Даньківка, с. Дубовий Гай, с. Канівщина, с. Мазки, с. Обичів, с. Оніщенки, с. Погребки, с. Полонки, с. Рудівка, с. Сергіївка, с. Сухоліски, с. Товкачівка, с. Удайці Прилуцького району Чернігівської області) без укладання договору, через відмову позивача врегулювати розбіжності між сторонами, щодо його умов. Відповідач стверджує, що не розміщував жодних технічних засобів електронних комунікацій на 145 опорах у населених пунктах Чернігівської області: село Знам`янка (51 опора), село Петрівське (23 опори), село Нетяжино (26 опор), село Крутоярівка (31 опора), село Колісники (14 опор).
Відповідач вважає, що долучені позивачем акти про неправомірне розміщення технічних засобів електронних комунікацій не є належними доказами користування саме ТОВ «ТІМ Україна», оскільки не містять ідентифікаційних ознак або маркування технічних засобів, що дозволяло б встановити їх приналежність саме ТОВ «ТІМ Україна». Надання технічних умов з доступу до елементів інфраструктури не може свідчити про фактичне використання відповідачем об`єктів електроенергетики, а лише погоджує можливість їх розміщення після укладання Договору з доступу.
Крім того, відповідач зазначає, що позивач неправильно порахував загальну кількість опор у своєму позові. Так загальна кількість зазначена у актах про неправомірне розміщення технічних засобів електронних комунікацій становить 1673, в тому числі відповідно до: акту від 02.02.2023 - 729 опор; акту від 03.02.2023 - 790 опор; акту від 06.02.2023 -154 опори. В той же час у позові позивач вказує про задіяння 1674 опор.
Позивач у відповіді на відзив заперечує проти доводів відповідача про розміщення його технічних засобів електронних комунікацій на елементах інфраструктури об`єктів електроенергетики АТ «Чернігівобленерго» з 27.09.2024 та 30.09.2025 відповідно, а не з 01.01.2023. Акти введення в експлуатацію волоконно-оптичних ліній зв`язку не спростовують факт неправомірного (безпідставного) перебування технічних засобів електронних комунікацій ТОВ «ТІМ Україна» на елементах інфраструктури об`єктів електроенергетики АТ «Чернігівобленерго» ще у лютому 2023 року. Наявність технічних засобів електронних комунікацій на елементах інфраструктури об`єктів електроенергетики АТ «Чернігівобленерго» в с.Знам`янка, с. Нетяжино, с. Колісники, с. Крутоярівка підтверджується складеними уповноваженими представниками АТ «Чернігівобленерго» актами від 02.02.2023 та 03.02.2023 про неправомірне розміщення технічних засобів електронних комунікацій. Довідки сільських голів вказаний факт не спростовують, оскільки на фото зафіксовано розміщення оптичних кабелів, закріплених натяжним затискачем анкерного типу.
Відповідач у запереченнях підтримує свою позицію, викладену у відзиві на позов, просить у позові відмовити.
Обставини справи встановлені судом. 
АТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО», як оператор системи розподілу електричної енергії, що здійснює господарську діяльність з розподілу електричної енергії на території Чернігівської області та міста Славутич Київської області (постанова НКРЕКП від 13.11.2018 № 1434), є власником (володільцем) об`єктів електроенергетики, в тому числі повітряних ліній електропередачі, основними елементами яких являються опори.
ТОВ «ТІМ Україна» є суб`єктом господарювання, у власності (володінні) якого перебувають технічні засоби електронних комунікацій.
У лютому 2023 року працівниками АТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» здійснювалися огляди повітряних ліній електропередач напругою 0,4 - 10 кВ у населених пунктах с. Білошапки, с. Дубовий Гай, с. Ковтунівка, с. Крутоярівка, с. Сергіївка, с. Сухоліски, с. Яблунівка, с. Білорічиця, с. Знамянка, с. Канівщина, с. Колісники, с. Мазки, с. Нетяжино, с. Петрівське, с. Погреби, с. Рудівка, с. Товкачівка, с. Велика Дівиця, с. Бубновщина, с. Полонки, с. Удайці, с. Данівка та с. Онищенки Прилуцького району.
Під час оглядів, АТ «Чернігівобленерго» були встановлені факти неправомірного розміщення на відповідних опорах повітряних ліній технічних засобів електронних комунікацій (без укладення договору з доступу), про що складено акти про неправомірне розміщення технічних засобів електронних комунікацій від 02.02.2023, 03.02.2023 та 06.02.2023.
Згідно з актом про неправомірне розміщення технічних засобів електронних комунікацій від 02.02.2023, в населених пунктах с. Яблунівка, с. Дубовий Гай, с. Сергіївка, с. Канівщина, с. Ковтунівка, с. Нетяжено, с. Рудівка, с. Сухоліски, с. Крутоярівка, с. Білошапки, с. Бубнівщина Прилуцького району зафіксоване самовільне розміщення технічних засобів електронних комунікацій на 729 опорах АТ «Чернігівобленерго».
Згідно з актом про неправомірне розміщення технічних засобів електронних комунікацій від 03.02.2023, в населених пунктах с. Товкачівка, с. Велика Дівиця, с. Обичів, с. Мазки, с. Петрівське, с. Погреби, с. Знам`янка, с. Білорічиця, с. Колісники, с. Полонки, с. Удайці Прилуцького району зафіксоване самовільне розміщення технічних засобів електронних комунікацій на 791 опорах АТ «Чернігівобленерго».
Згідно з актом про неправомірне розміщення технічних засобів електронних комунікацій від 06.02.2023, в населених пунктах с. Данівка та в с. Оніщенки Прилуцького району зафіксоване самовільне розміщеннятехнічних засобів електронних комунікацій на 154 опорах АТ «Чернігівобленерго».
27.02.2023, 02.03.2023 та 16.03.2023 АТ «Чернігівобленерго» розмістило на своєму веб-сайті інформацію про неправомірне розміщення технічних засобів електронних комунікацій.
21.02.2023 ТОВ «ТІМ Україна» звернулось до АТ «Чернігівобленерго» із заявою щодо визначення технічної можливості розміщення технічних засобів електронних комунікацій та надання технічних умов з доступу до об`єктів інфраструктури електроенергетики АТ «Чернігівобленерго» для подальшого розроблення проєктної документації та укладення договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики для розміщення технічних засобів електронних комунікацій в с. Білошапки, с. Дубовий Гай, с. Ковтунівка, с. Крутоярівка, с. Сергіївка, с. Сухоліски, с. Яблунівка, с. Білорічиця, с. Знамянка, с. Канівщина, с. Колісники, с. Мазки, с. Нетяжино, с. Петрівське, с. Погреби, с. Рудівка, с. Товкачівка, с. Велика Дівиця, с. Бубновщина, с. Полонки, с. Удайці Прилуцького району.
02.05.2023 ТОВ «ТІМ Україна» звернулось до АТ «Чернігівобленерго» із аналогічною заявою укладення договору з доступу до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики для розміщення технічних засобів електронних комунікацій в населених пунктах с. Даньківка та с.Онищенки Прилуцького району.
27.06.2023 АТ «Чернігівобленерго» листом № 55/55/1165/01-13 повідомило ТОВ «ТІМ Україна» про технічну можливість забезпечення доступу до інфраструктури всіх об`єктів електроенергетики в 21 населеному пункті та надало технічні умови з доступу до елементів інфраструктури електроенергетики для подальшого розроблення проектної документації та укладання договору з доступу для розміщення волоконно-оптичних кабелів електронних комунікацій ТУ №№ 55/55/940/01-13 - 55/55/960/01-13 від 01.06.2023.
З матеріалів справи вбачається, що між АТ «Чернігівобленерго» декілька разів направлявся ТОВ «ТІМ Україна» проект Договору з доступу до елементів інфраструктури, який був розроблений згідно вказаних технічних умов від 01.06.2023. Сторони не дійшли згоди щодо умов договору. Договір з доступу до елементів інфраструктури між сторонами укладено не було.
Позивач вказує, що ТОВ «ТІМ Україна» з лютого 2023 року продовжує використовувати опори повітряних ліній 0,4 - 10 кВ АТ «Чернігівобленерго» у зазначених в актах про неправомірне розміщення технічних засобів електронних комунікацій від 02.02.2023, 03.02.2023 та 06.02.2023 населених пунктах, на яких розміщені технічні засоби електронних комунікацій без достатньої правової підстави.
Згідно з розрахунком АТ «Чернігівобленерго» плата за використання 1674 опор повітряних ліній 0,4 - 10 кВ, на яких розміщені технічні засоби електронних комунікацій без достатньої правової підстави, за період з лютого 2023 року по серпень 2025 року (включно) ТОВ «ТІМ Україна» становить 518 940,00 грн (16 740,00 грн х 31 місяць).
30.09.2024 АТ «Чернігівобленерго» було направлено на адресу ТОВ «ТІМ Україна» претензію від 27.09.2024 № 107.01/8985/01-14 з вимогою про сплату коштів за безпідставне користування елементами інфраструктури об`єктів електроенергетики, яка була залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.
Позивач зазначає, що ТОВ «ТІМ Україна», як фактичний користувач, без достатньої правової підстави зберіг в себе кошти у сумі 518 940,00 грн, які повинен був сплатити на користь АТ «Чернігівобленерго» за використання 1674 відповідних опор повітряних ліній 0,4 - 10 кВ. Такими діями ТОВ «ТІМ Україна» порушило право АТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО», як власника інфраструктури об`єктів електроенергетики на отримання вказаних коштів, а тому таке право підлягає захисту в судовому порядку на підставі статті 1212 ЦК України.
Оцінка аргументів та нормативно -правове обґрунтування. Висновки суду.
Порядок здійснення доступу до інфраструктури об`єктів електроенергетики незалежно від форми власності для розташування технічних засобів електронних комунікацій та порядок взаємодії власника (володільця) інфраструктури об`єкта електроенергетики і замовника доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики визначаються, зокрема, Законом України «Про електронні комунікації» від 16.12.2020 № 1089-IX (надалі - Закон України від 16.12.2020 № 1089-IX), Законом України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж» від 07.02.2017 № 1834-VIII (надалі - Закон України від 07.02.2017 № 1834-VIII), Правилами надання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики, затвердженими постановою КМУ від 18.07.2018 № 853 (надалі - Правила №853).
Відповідно до пункту 130 частини першої статті 2 Закону України від 16.12.2020 № 1089-IX технічні засоби електронних комунікацій - обладнання, у тому числі із встановленим програмним забезпеченням, станційні та лінійні споруди, призначені для організації електронних комунікаційних мереж.
Згідно абзацу 6 статті 1 Закону України від 07.02.2017 № 1834-VIII доступ до інфраструктури об`єкта доступу - право замовника на користування елементами інфраструктури об`єкта доступу для розміщення, модернізації, експлуатаційного та технічного обслуговування технічних засобів електронних комунікацій відповідно до законодавства та на підставі договору з доступу.
Згідно абзацу 14 статті 1 Закону України від 07.02.2017 № 1834-VIII об`єкт доступу -об`єкти будівництва, транспорту, електроенергетики, кабельна каналізація електрозв`язку, будинкова розподільна мережа. 
Відповідно до абзацу 12 статті 1 Закону України від 07.02.2017 № 1834-VIII інфраструктура об`єкта електроенергетики - об`єкти електроенергетики, у тому числі опори ліній електропередачі, електричні підстанції тощо, придатні для надання власником інфраструктури об`єкта доступу у користування замовнику на договірних засадах.
Абзацом 4 статті 1 Закону України від 07.02.2017 № 1834-VIII визначено, що власником (володільцем) інфраструктури об`єкта доступу є фізична або юридична особа, у власності (володінні) якої перебуває інфраструктура об`єкта доступу або окремі її елементи.
Відповідно до абзацу 8 статті 1 Закону України від 07.02.2017 № 1834-VIII замовник доступу до інфраструктури об`єкта доступу визначається як суб`єкт господарювання (оператор електронних комунікацій, постачальник електронних комунікаційних послуг або уповноважена ним особа), який звернувся чи має намір звернутися до власника інфраструктури об`єкта доступу із запитом про надання доступу до конкретного елемента інфраструктури об`єкта доступу або який уклав договір з доступу.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України від 07.02.2017 № 1834-VIII забезпечення доступу до інфраструктури об`єкта доступу здійснюється за принципом доступу до інфраструктури об`єкта доступу виключно на договірній основі.
Частиною першою статті 16 Закону України від 07.02.2017 № 1834-VIII також визначено, що доступ до інфраструктури об`єкта доступу здійснюється на підставі договору з доступу між власником інфраструктури об`єкта доступу та замовником, що укладається відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Підпунктом 1 пункту 45 Правил №853 встановлено обов`язок замовника не допускати самовільного розміщення технічних засобів електронних комунікацій на елементах інфраструктури об`єкта електроенергетики.
Враховуючи вищевказані норми законодавства розміщення технічних засобів електронних комунікацій на елементах інфраструктури об`єкта електроенергетики можливе виключно після укладення відповідного договору з доступу.
Судом встановлено, що між АТ «Чернігівобленерго» та ТОВ «ТІМ Україна» договір з доступу до елементів інфраструктури укладено не було.
У результаті проведених 02.02.2023, 03.02.2023 та 06.02.2023 оглядів повітряних ліній електропередач напругою 0,4 - 10 кВ у зазначених в актах про неправомірне розміщення технічних засобів електронних комунікацій від 02.02.2023, 03.02.2023 та 06.02.2023 населених пунктах с. Яблунівка, с. Дубовий Гай, с. Сергіївка, с. Канівщина, с. Ковтунівка, с. Нетяжено, с. Рудівка, с. Сухоліски, с. Крутоярівка, с. Білошапки, с. Бубнівщина, с. Товкачівка, с. Велика Дівиця, с. Обичів, с. Мазки, с. Петрівське, с. Погреби, с. Знам`янка, с. Білорічиця, с. Колісники, с. Полонки, с. Удайці, с. Даньківка та в с. Оніщенки Прилуцького району, було виявлено та зафіксовано самовільне розміщення технічних засобів електронних комунікацій на 1674 опорах АТ «Чернігівобленерго». 
Згідно з пунктом 37 Правил №853, у разі встановлення власником (володільцем) під час огляду елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики факту неправомірного розміщення на них технічних засобів електронних комунікацій власник (володілець) складає акт про неправомірне розміщення технічних засобів електронних комунікацій та протягом п`яти робочих днів з дня виявлення порушення розміщує на своєму веб-сайті інформацію про неправомірне розміщення технічних засобів електронних комунікацій із зазначенням їх місцезнаходження та вимогу щодо їх демонтажу.
АТ «Чернігівобленерго» 27.02.2023, 02.03.2023 та 16.03.2023 розмістило на своєму веб-сайті інформацію про неправомірне розміщення технічних засобів електронних комунікацій на елементах інфраструктури об`єкта енергетики, що є порушенням Закону України від 07.02.2017 № 1834-VIII та Правил. В інформації повідомлено власника технічних засобів електронних комунікацій про необхідність звернення до АТ «Чернігівобленерго» для узгодження умов демонтажу самовільно розміщених технічних засобів електронних комунікацій в 30-денний термін від дати оприлюднення інформації.
Як встановлено судом, ТОВ «ТІМ «Україна» є фактичним користувачем вищезазначених опор повітряних ліній 0,4 - 10 кВ АТ «Чернігівобленерго» з лютого 2023 року, що підтверджується матеріалами справи. ТОВ «ТІМ «Україна», як власник технічних засобів електронних комунікацій, демонтажу не провів та продовжує користуватися опорами повітряних ліній 0,4 - 10 кВ АТ «Чернігівобленерго».
Відповідно до пункту 41 Правил власник (володілець) визначає плату за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики згідно з Методикою визначення плати за доступ до елементів інфраструктури об`єкта електроенергетики, затвердженою Міненерго затвердженої наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості № 622 від 10.12.2018 (надалі - Методика).
Як визначено у пункті 13 Методики, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та 90 днів після його припинення або скасування на територіях, які включені до переліку територіальних громад, які розташовані в районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), сформованого відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2022 року № 562, та/або затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, розмір періодичної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики з використанням несучої спроможності будівель, споруд і однієї опори становить 1 копійку на місяць.
Пунктом 14 Методики передбачено, що на територіях, не визначених пунктом 13 цього розділу, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та 90 днів після його припинення або скасування розмір періодичної плати за доступ до елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики з використанням несучої спроможності будівель, споруд і однієї опори становить 10 гривень на місяць.
За розрахунком АТ «Чернігівобленерго» за використання 1674 опор повітряних ліній 0,4 - 10 кВ АТ «Чернігівобленерго», на яких розміщені технічні засоби електронних комунікацій без достатньої правової підстави, за період з лютого 2023 року по серпень 2025 року (включно) ТОВ «ТІМ Україна» мало сплатити 518 940,00 грн (16 740,00 грн х 31 місяць = 518 940,00 грн).
Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. (ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України).
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/13271/18, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18, від 16.09.2022 у справі №913/703/20).
Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.
До подій, за результатами яких можуть виникнути зобов`язання, передбачені статтею 1212 ЦК України, відноситься, зокрема, перерахування грошових коштів іншій особі, з якою платник не знаходиться в договірних зобов`язаннях.
Дана правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №924/1338/19.
З аналізу статті 1212 ЦК України вбачається, що цей вид позадоговірних зобов`язань виникає за умови одночасної наявності у відносинах сторін трьох елементів: набуття особою майна або його збереження; здійснення цього за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав.
При цьому, для кондикційних зобов`язань (повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів) вина не має значення, оскільки важливим є сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (аналогічні висновки зазначені в постановах Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду від 17.05.2023 у справі № 916/3893/21, від 19.07.2023 у справі №923/618/21).
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з пунктом 1 частини першої статі 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
До предмета доказування належить сукупність юридичних фактів матеріально-правового характеру, з якими закон пов`язує виникнення, зміну й припинення правовідносин між сторонами та на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до частини першої статі 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (стаття 86 ГПК України).
Водночас слід зазначити, що належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову. Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18).
Згідно зі статтею 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи.
Отже, допустимість доказів означає, що у певних випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування (подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №913/38/20, від 25.02.2021 у справі №904/7804/16, від 26.02.2021 у справі №908/2847/19, від 14.04.2021 у справі №910/7431/19).
Верховний Суд зазначав про необхідність застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, на які посилається скаржник).
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У даному випадку суд, розглянувши наведені доводи сторін та оцінивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позивачем підтверджено належними, допустимими та вірогідними доказами факт самовільного розміщення відповідачем технічних засобів електронних комунікацій на 1674 опорах повітряних ліній 0,4-10 кВт АТ «Чернігівобленерго» у населених пунктах с. Яблунівка, с. Дубовий Гай, с. Сергіївка, с. Канівщина, с. Ковтунівка, с. Нетяжено, с. Рудівка, с. Сухоліски, с. Крутоярівка, с. Білошапки, с. Бубнівщина, с. Товкачівка, с. Велика Дівиця, с. Обичів, с. Мазки, с. Петрівське, с. Погреби, с. Знам`янка, с. Білорічиця, с. Колісники, с. Полонки, с. Удайці, с. Даньківка та в с. Оніщенки Прилуцького району, що підтверджено актами про неправомірне розміщення технічних засобів електронних комунікацій від 02.02.2023, 03.02.2023, 06.02.2023.
У той же час, акти введення в експлуатацію волоконно-оптичних ліній зв`язку надані відповідачем на підтвердження того, що в с. Яблунівка та с. Ковтунівка Прилуцького району Чернігівської області ТОВ «ТІМ Україна» використовує 306 елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики АТ «Чернігівобленерго» з 27.09.2024;в с.Білорічиця, с. Білошапки, с. Бубнівщина, с. Велика Дивиця, с. Даньківка, с. Дубовий Гай, с. Канівщина, с. Мазки, с. Обичів, с. Оніщенки, с. Погребки, с. Полонки, с. Рудівка, с. Сергіївка, с. Сухоліски, с. Товкачівка, с. Удайці Прилуцького району Чернігівської області ТОВ «ТІМ Україна» використовує 1264 елементів інфраструктури об`єктів електроенергетики АТ «Чернігівобленерго» з 30.09.2025 судом сприймаються критично, з огляду на таке.
Акт введення в експлуатацію волоконно-оптичних ліній зв`язку є документом, що підтверджує готовність та безпечну експлуатацію побудованої лінії, а також містить технічні характеристики збудованої мережі. Такий акт оформлюють після завершення будівництва та проведення всіх необхідних вимірювань, які підтверджують відповідність лінії встановленим нормам і стандартам. Тобто, акт введення в експлуатацію волоконно-оптичних ліній зв`язку є документом, після складання якого можливе безпосереднє використання оператором електронних комунікацій або постачальником електронних комунікаційних послуг таких волоконно-оптичних ліній зв`язку.
Натомість, Закон України від 07.02.2017 № 1834-VIII та Правила № 853 визначають обов`язок замовника не допускати саме самовільного розміщення технічних засобів електронних комунікацій на елементах інфраструктури об`єкта електроенергетики.
Тобто, порушенням Закону України від 07.02.2017 № 1834-VIII та Правил № 853 є саме розміщення технічних засобів електронних комунікацій на елементах інфраструктури об`єкта електроенергетики, а не безпосереднє їх використання за прямим призначенням.
Таким чином, зазначені акти введення в експлуатацію волоконно-оптичних ліній зв`язку не спростовують факту неправомірного (безпідставного) перебування технічних засобів електронних комунікацій ТОВ «ТІМ Україна» на елементах інфраструктури об`єктів електроенергетики АТ «Чернігівобленерго» з лютого 2023 року.
Отже, беручи до уваги вищенаведені обставини справи та положення чинного законодавства у сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 518 940,00 грн. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарський процесуальний кодекс України).
Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.
З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу ретельно досліджені судом, проте є такими, що не спростовують наведених висновків суду.
Розподіл судових витрат.
Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.
Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір в сумі 6227,28 грн покладається на відповідача.
Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 233, 238, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд 

УХВАЛИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІМ УКРАЇНА" (код ЄДРПОУ 43672540; вул. Юрія Коптєва, 72, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500) на користь Акціонерного товариства "Чернігівобленерго" (код ЄДРПОУ 22815333; вул. Гонча, 40, м. Чернігів, 14000) 518 940,00 грн безпідставно збережених коштів за користування елементами інфраструктури об`єктів електроенергетики та 6227,28 грн судового збору. 
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України. 
Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України. 

Повний текст підписаний та складений 19.01.2026.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор