ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" грудня 2025 р.                                                                     Справа №921/31/25
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий – суддя                                                            О.В. Зварич
судді                                                                                О.І. Матущак
                                                                                І.Ю. Панова,
розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРН ТРАНС СЕРВІС " б/н від 29.09.2025 року (вх. № 01-05/2849/25 від 29.09.2025 року)
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.09.2025 року (суддя Н.О.Андрусик; повне рішення складено 10.09.2025 року)
у справі № 921/31/25
за позовом: Департаменту патрульної поліції 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРН ТРАНС СЕРВІС" (надалі ТзОВ "ТЕРН ТРАНС СЕРВІС")
про стягнення 223648 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
22.01.2025 року Департамент патрульної поліції звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ТзОВ "ТЕРН ТРАНС СЕРВІС" про стягнення 223648 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дій водія відповідача позивачу було завдано майнової шкоди через пошкодження службового автомобіля позивача.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 04.09.2025 року у справі №921/31/25 частково задоволено позов. Стягнуто з ТзОВ "ТЕРН ТРАНС СЕРВІС" на користь Департаменту патрульної поліції 102044,25 грн матеріальної шкоди та 1224,53 грн в повернення сплаченого судового збору. Закрито провадження в частині стягнення 121603,75 грн.
В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.01.2024 року у справі №607/23440/23, залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 08.03.2024 року, ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 124 КУпАП через дорожньо-транспортну пригоду, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Зокрема вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автобусом "БАЗ А079.14", перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан автобуса, внаслідок чого під час руху відбувся відрив заднього лівого колеса, яке по інерції відкинуло на зустрічний бік, де рухався транспортний засіб "СКС MOU-04MП (MITSUBISHI Outlander)" д.н.з. НОМЕР_1 , який був змушений різко змінити напрямок руху, застосувавши екстрене гальмування, внаслідок чого автобус "NEOPLAN 116", д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 (надалі ОСОБА_2 ), який рухався позаду, допустив зіткнення з ним, що спричинило до пошкоджень двох транспортних засобів з матеріальними збитками; вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 , працюючого водієм ТзОВ "ТЕРН ТРАНС СЕРВІС".
Судом встановлено, що службовий автомобіль Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 належить Департаменту патрульної поліції.
Судом першої інстанції також встановлено, що на підставі заяви Департаменту патрульної поліції про проведення виплати страхового відшкодування як власнику пошкодженого транспортного засобу "СКС MOU-04MП (MITSUBISHI Outlander)", д.н.з. НОМЕР_1 страховиком винної у ДТП особи - Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" прийнято рішення та сплачено позивачу страхове відшкодування згідно Полісу страхування №EP-217484516 в межах встановленого ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну, а саме у розмірі 160000,00 грн.
Місцевий господарський суд прийшов до висновку, що в силу приписів ч. 1  ст. 1172 ЦК України    та  ст. 1187 ЦК України особою, яка несе цивільно-правову відповідальність у зв`язку із заподіянням шкоди автомобілю потерпілого "Mitsubishi Outlander", реєстраційний номер 114567, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є саме товариство, як особа, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом джерела підвищеної небезпеки, та водій якої - ОСОБА_1 , керуючи джерелом підвищеної небезпеки (автобусом "БАЗ А079.14" у несправному стані), заподіяв шкоду позивачу.
В рішенні суд зазначив, що вина водія автобуса NEOPLAN №116 ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого  ст.124 КУпАП, не підтверджується наявними у справі документами, оскільки ОСОБА_2 не було притягнуто до адміністративної відповідальності через сплив строку накладення адміністративного стягнення.
Також суд першої інстанції виснував, що матеріали справи не містять доказів, які б переконливо свідчили про спричинення механічних пошкоджень автомобілю позивача в більшій/меншій мірі водієм автобуса «NEOPLAN 116» д.н.з. НОМЕР_2 .
В рішенні суд зазначив, що у поданих додаткових поясненнях від 07.07.2025 року (вх.№4947 від 08.07.2025 року) та у судовому засіданні 04.09.2025 року позивач просив стягнути майнову шкоду в розмірі 102044,25 грн, реалізувавши надане йому право на відмову від позовних вимог в частині вимог на суму 121603,75грн, передбачене положеннями  ст.191 Господарського процесуального кодексу України. 
Місцевий господарський суд констатував, що відповідач як власник транспортного засобу, водія якого визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та який поніс адміністративну відповідальність, зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою, проведеною страховою компанією ТДВ "ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ", а саме 102044,25 грн (262044,25 грн – 160000,00 грн).
З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову та закриття провадження в частині вимоги про стягнення 121603,75 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача 102044,25 грн. Вважає, що в цій частині рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що висновок суду про те, що матеріалами справи не встановлено, що пошкоджений транспортний засіб позивача визнано фізично знищеним чи таким, що не підлягає ремонту, суперечить висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи від 09.06.2025 року. Вважає, що суд прийшов до вказаного висновку за відсутності доказів. Стверджує, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вартості автомобіля «Mitsubishi Outlander» з р.н. НОМЕР_1 після дорожньо-транспортної пригоди. Заявляє, що позивачем не доведено розмір спричиненого матеріального збитку, оскільки не надано суду доказів вартості пошкодженого транспортного засобу. В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що враховуючи, що позивачем клопотання про залучення до участі у справі, як співвідповідача володільця автобуса «NEOPLAN 116» д. н. НОМЕР_2 не надходило, тому суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні позову. Вважає, що цивільно-правову відповідальність за спричинену шкоду несуть як володілець автобуса «БАЗ А079.14» з р.н. НОМЕР_3 ( ОСОБА_1 ), так і володілець автобуса «NEOPLAN 116» з р. н. НОМЕР_2 ( ОСОБА_2 ). Заявляє, що ТДВ «Експрес страхування», де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, сплатило позивачу 160000,00 грн матеріального збитку, спричиненого дорожньо-транспортною пригодою, тому решта невідшкодованої шкоди підлягає стягненню саме з володільця автобуса «NEOPLAN 116» з р.н. НОМЕР_2 ( ОСОБА_2 ). Скаржник зазначає, що факт закриття адміністративного провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, не є обставиною, яка спростовує наявність вини особи ОСОБА_2 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Вказує, що судом першої інстанції належним чином не досліджені докази у матеріалах справи, а тому суд прийшов до передчасного висновку про відсутність вини водія автобуса «NEOPLAN №116» з р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.09.2025 року у справі №921/31/25 в частині стягнення з відповідача 102044,25 грн, в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погодився з доводами скаржника. Вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим. Зокрема зазначає, що позивачем доведено розмір спричиненого матеріального збитку, надано достатньо доказів вартості відновлювального ремонту автомобіля, а твердження представника відповідача щодо ненадання суду доказів вартості пошкодженого транспортного засобу після дорожнього транспортної пригоди для встановлення дійсного розміру шкоди немає жодного законодавчого підтвердження. Також вказує на те, що доказами вини відповідача у завданні шкоди позивачу є постанова суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, що потягло пошкодження транспортних засобів. Зазначає, що постановою Вінницького міськрайонного суду Вінницької області від 15.04.2025 року у справі № 127/11968/24 провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, а відтак вина ОСОБА_2 вказаною постановою суду не встановлена. Заявляє, що матеріали справи не містять доказів, які б переконливо свідчили про спричинення механічних пошкоджень автомобілю позивача в більшій/меншій мірі водієм автобуса «NEOPLAN 116» д. н. НОМЕР_2 як про це вказує відповідач. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.09.2025 року у справі №921/31/25 без змін.
Апеляційне провадження у справі
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2025 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №921/31/25 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: І.Ю. Панову, О.І. Матущака.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 року відкрито апеляційне провадження у справі №921/31/25 та ухвалено здійснити перегляд рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.09.2025 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З`ясовуючи обставини стосовно ознайомлення учасників справи з порядком розгляду вказаної справи, суд встановив таке.
Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 року про розгляд справи №921/31/25 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 01.10.2025 року доставлено до електронних кабінетів учасників справи, що підтверджується довідками відповідального працівника суду.
Отже, суд вчинив дії щодо належного повідомлення учасників справи про порядок розгляду справи №921/31/25.
На час ухвалення вказаної постанови від учасників справи не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРН ТРАНС СЕРВІС" на рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.09.2025 року у справі №921/31/25.
Обставини справи
Зі змісту наявних у розглядуваній справі копій протоколів про адміністративне правопорушення серій ААД №630514 та ААД №626547 вбачається, що 16.11.2023 о 14 год 20 хв, на 6 км + 305 м а/д М 09, відбулась ДТП. Водій ОСОБА_1 , керуючи автобусом «БАЗ А079.14» номерний знак НОМЕР_3 , перед виїздом, не перевірив і не забезпечив технічно справний стан автобуса, внаслідок чого під час руху відбувся відрив заднього лівого колеса, яке по інерції відкинуло на зустрічний бік, де рухався транспортний засіб «СКС MOU-04МП» номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням водія ОСОБА_3 , який був змушений різко змінити напрямок руху, застосувавши екстрене гальмування, внаслідок чого автобус «Neoplan 116» номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався позаду, допустив зіткнення з ним, що спричинило до пошкоджень двох транспортних засобів, чим було порушено вимоги  Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за   ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до постанови  Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.01.2024 року у справі №607/23440/23, залишеної без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 08.03.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.
Зокрема, вказаною постановою встановлено, що 16.11.2023 о 14 год 20 хв, на 6 км + 305 м а/д М 09, водій ОСОБА_1 , керуючи автобусом «БАЗ А079.14» номерний знак НОМЕР_3 , перед виїздом, не перевірив і не забезпечив технічно справний стан автобуса, внаслідок чого під час руху відбувся відрив заднього лівого колеса, яке по інерції відкинуло на зустрічний бік, де рухався транспортний засіб «СКС MOU-04МП» номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням водія ОСОБА_3 , який був змушений різко змінити напрямок руху, застосувавши екстрене гальмування, внаслідок чого автобус «Neoplan 116» номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався позаду, допустив зіткнення з ним, що спричинило до пошкоджень двох транспортних засобів, чим порушив вимоги п.1.4, 1.5, 2.3 (а)  Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за  ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечив, що  постановою  Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.01.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «ТЕРН ТРАНС СЕРВІС».
До відзиву на позовну заяву відповідачем додано копію постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2024 року у справі №127/11968/24, відповідно до якої на підставі п. 7 ч. 1  ст. 247 КУпАП  провадження у справі про притягнення  ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої  ст.124 КУпАП  закрито, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 07.12.2017 року Департамент патрульної поліції, м.Київ, є власником транспортного засобу за реєстраційним номером 114567.
В матеріалах справи наявна копія висновку експертного дослідження №ЕД-19/120-23/12610-АВ від 28.12.2023 року, в резолютивній частині якого вказано, що вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 16.11.2023 року, станом на 16.11.2023 може складати 383648,00 грн.
Як вбачається з копії ремонтної калькуляції №23/12610-А від 27.12.2023 року загальна вартість ремонту становить 628843,66 грн.
В матеріалах справи наявна копія повідомлення від ТДВ «Експрес страхування», надісланого Департаменту патрульної поліції, зі змісту якого вбачається, що за дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 16.11.2023 за участю автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н. НОМЕР_1 прийнято рішення щодо сплати страхового відшкодування за вирахуванням безумовної франшизи 0,00 грн, передбаченої Полісом ЕР-217484516, у сумі 160000,00 грн.
Копією платіжної інструкції №68815784 від 14.02.2024 року підтверджується сплата ТДВ «Експрес страхування» страхового відшкодування в сумі 160000,00 грн Департаменту патрульної поліції.
В матеріалах справи наявна копія висновку експерта №25/24-22 від 08.01.2024 року щодо вказаної у цій справі дорожньо-транспортної пригоди, в резолютивній частині якого зазначено, що дана експертиза немає підстав технічного характеру вважати, що в діях водія ОСОБА_1 вбачалися невідповідності вимогам п.п. 1.10, 2.3(а), 12.3, 12.6(г) ПДР України (пункт 3), а також вказано, що у даній дорожній обстановці невідповідність дій водія автобуса Neoplan 116 вимогам ПДР України перебуває у причинному зв`язку з настанням пригоди – зіткненням з автомобілем патрульної поліції СКС MOU-04МП, р.н. НОМЕР_1 .
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27.03.2025 року призначено у справі №921/31/25 судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Тернопільському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (вулиця Степана Будного, 48, м. Тернопіль). На дослідження експертизи поставлено такі питання: 2.1.  Яка вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, транспортного засобу  автомобіля марки Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 станом на 16.11.2023? 2.2.  Яка вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу  автомобіля марки Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок настання 16.11.2023 дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, станом на час дорожньо-транспортної пригоди  16.11.2023? Матеріали справи №921/31/25 направлено Тернопільському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (вулиця Степана Будного, 48, Тернопіль) для проведення судової експертизи. Зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.
Судовий експерт звернувся до суду із клопотанням №СЕ-19/120-25/4497-АВ від 17.04.2025 року, в якому просив надати для дослідження транспортний засіб – автомобіль Mitsubishi Outlander, р.н. НОМЕР_1 , та забезпечити належні умови огляду.
Відповідно до ухвали Господарського суду Тернопільської області від 06.05.2025 року задоволено клопотання №СЕ-19/120-25/4497-АВ від 17.04.2025 (вх.№2854 від 22.04.2025) судового експерта Тернопільського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Днеся А.І. про надання доступу до об`єкта дослідження у справі №921/31/25. Для вирішення питань, поставлених згідно з ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27.03.2025 року перед судовим експертом, з метою вчинення дій, пов`язаних із проведенням автотоварознавчої судової експертизи  надано для дослідження автомобіль «Mitsubishi Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та забезпечено судовому експерту Днесь А.І. належні умови огляду.
Матеріали справи містять копію висновку експерта №СЕ-19/120-25/4497-АВ від 09.06.2025 року, в резолютивній частині якого зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Outlander, р.н. НОМЕР_1 , з урахуванням експлуатаційного зносу деталей, що підлягають заміні, станом на 16.11.2023 року може складати 262044,25 грн (пункту 1), а також вказано, що вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля Mitsubishi Outlander, р.н. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 16.11.2023 року, станом на 16.11.2023 може складати 383648,00 грн.
Як вбачається з ремонтної калькуляції №25/4497-АВ від 04.06.2025 року вартість ремонту складає 623854,01 грн.
07.07.2025 року позивач звернувся до суду першої інстанції із додатковими поясненнями (вх.№4947 від 08.07.2025 року), в яких просив стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду в розмірі 102044,25 грн.
В рішенні місцевий господарський суд вказав, що у поданих додаткових поясненнях від 07.07.2025 року (вх.№4947 від 08.07.2025 року) та у судовому засіданні 04.09.2025 року позивач просив стягнути майнову шкоду в розмірі 102044,25 грн, реалізувавши надане йому право на відмову від позовних вимог в частині вимог на суму 121603,75грн, передбачене положеннями  ст.191 Господарського процесуального кодексу України. 
Отже, оскільки відповідачем сума реальних збитків на відновлення автомобіля позивачу не відшкодована, а сума страхового відшкодування не покриває повністю завдані збитки, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що апелянт оскаржує рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.09.2025 року у справі №921/31/25 в частині стягнення з відповідача 102044,25 грн, апеляційний господарський суд надає правову оцінку спірним правовідносинам в межах вимог апеляційної скарги.
За змістом статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пунктом 8 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно із пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Отже, завдання майнової шкоди є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, а відшкодуванням майнової шкоди (збитків) є одним із передбачених законом способів захисту порушених прав.
У справі, що розглядається, суд встановив, що постановою  Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.01.2024 року у справі №607/23440/23, залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 08.03.2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,що становить 850,00 грн.
Зокрема, за змістом вказаної постанови, 16.11.2023 о 14 год 20 хв, на 6 км + 305 м а/д М 09, водій ОСОБА_1 , керуючи автобусом «БАЗ А079.14» номерний знак НОМЕР_3 , перед виїздом, не перевірив і не забезпечив технічно справний стан автобуса, внаслідок чого під час руху відбувся відрив заднього лівого колеса, яке по інерції відкинуло на зустрічний бік, де рухався транспортний засіб «СКС MOU-04МП» номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням водія ОСОБА_3 , який був змушений різко змінити напрямок руху, застосувавши екстрене гальмування, внаслідок чого автобус «Neoplan 116» номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався позаду, допустив зіткнення з ним, що спричинило до пошкоджень двох транспортних засобів, чим порушив вимоги п.1.4, 1.5, 2.3(а)  Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за  ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, суд першої інстанції правильно зазначив у рішенні про те, що наявність вини в діях ОСОБА_1 у настанні дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню, адже це встановлено у судовому рішенні, яке набрало законної сили.
Згідно із частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Вище зазначено, що у відзиві на позовну заяву відповідачем не заперечується, що  постановою  Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.01.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також того, що на момент дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «ТЕРН ТРАНС СЕРВІС».
За положеннями частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Частиною 1 статті 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню власнику пошкодженого транспортного засобу, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.
Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
У цій справі суд встановив, що Департамент патрульної поліції є власником транспортного засобу з реєстраційним номером 114567, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 07.12.2017 року.
Позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 160000,00 грн за дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 16.11.2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією №68815784 від 14.02.2024 року.
Висновком експерта №СЕ-19/120-25/4497-АВ від 09.06.2025 року встановлено, що вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля Mitsubishi Outlander, р.н. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 16.11.2023 року, станом на 16.11.2023 може складати 383648,00 грн.
Отже, враховуючи сплату страхового відшкодування, сума збитків у цій справі становила 223648 грн (383648,00 – 160000,00 = 223648 грн).
Разом з тим, в рішенні місцевий господарський суд вказав, що у поданих додаткових поясненнях від 07.07.2025 року (вх.№4947 від 08.07.2025 року) та у судовому засіданні 04.09.2025 року позивач просив стягнути майнову шкоду в розмірі 102044,25 грн, реалізувавши надане йому право на відмову від позовних вимог в частині вимог на суму 121603,75грн, передбачене положеннями  ст.191 Господарського процесуального кодексу України. 
Згідно із частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.
Отже, враховуючи, що позивач після подання позову заявив про стягнення з відповідача 102044,25 грн, суд при розгляді вказаної справи вирішує питання про правомірність стягнення з відповідача саме вказаної суми.
Колегія суддів зазначає, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.01.2024 року у справі №607/23440/23 підтверджується вина ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої транспортному засобу позивача було завдано майнової шкоди.
У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечив, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТзОВ "ТЕРН ТРАНС СЕРВІС".
Згідно із частиною 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.
Зважаючи на положення ч.1 ст. 75 ГПК України, а також на те, що відповідачем не заперечується, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТзОВ "ТЕРН ТРАНС СЕРВІС", вказана обставина вважається встановленою та доказуванню не підлягає.
В рішенні суд першої інстанції виснував, що в силу приписів ч. 1  ст. 1172 ЦК України    та  ст. 1187 ЦК України особою, яка несе цивільно-правову відповідальність у зв`язку із заподіянням шкоди автомобілю потерпілого "Mitsubishi Outlander", реєстраційний номер 114567, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є саме товариство, як особа, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом джерела підвищеної небезпеки, та водій якої - ОСОБА_1 , керуючи джерелом підвищеної небезпеки (автобусом "БАЗ А079.14" у несправному стані), заподіяв шкоду позивачу.
Зважаючи на встановлені у справі №921/31/25 обставини та наведені вище норми, колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.
Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
У пункті 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Міністерством юстиції України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.
Вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля Mitsubishi Outlander, р.н. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 16.11.2023 року, станом на 16.11.2023 у висновку експерта №СЕ-19/120-25/4497-АВ від 09.06.2025 року вираховувалось, зокрема Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Міністерством юстиції України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року.
Зокрема вказаним висновком встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Outlander, р.н. НОМЕР_1 , з урахуванням експлуатаційного зносу деталей, що підлягають заміні, станом на 16.11.2023 року може складати 262044,25 грн (пункту 1), а також вказано, що вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля Mitsubishi Outlander, р.н. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 16.11.2023 року, станом на 16.11.2023 може складати 383648,00 грн.
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що вина водія автобуса NEOPLAN №116 ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого  ст.124 КУпАП, не підтверджується наявними у справі документами, оскільки ОСОБА_2 не було притягнуто до адміністративної відповідальності через сплив строку накладення адміністративного стягнення.
З вказаним висновком колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.
Відповідачем до відзиву на позовну заяву додано копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №626547 від 02.04.2024 року, складеного щодо ОСОБА_2 , за змістом якого водій ОСОБА_2 , керуючи автобусом «Neoplan 116» номерний знак « НОМЕР_2 », допустив зіткнення передньою частиною автобуса з задньою частиною службового автомобіля поліції «СКС MOU-04МП» номерний знак « НОМЕР_1 », чим порушив вимоги п.2.3 б, п.12.3, п.12,6, п13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за  ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У постанові Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2024 року у справі №127/11968/24 судом встановлено, зокрема, наступне. 
«Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №626547 від 02.04.2024, ОСОБА_1 16.11.2023 о 14:20 год. на автодорозі М-09 від м. Львова в бік м.Тернополя на 6 км + 305м, керуючи автобусом «Неоплан», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення із задньою частиною службового автомобіля «СКС MOU-04МП», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який реагуючи на рух від`єднаного заднього лівого колеса автобуса «БАЗ», державний номерний знак НОМЕР_3 , застосував екстрене гальмування до повної зупинки службового автомобіля. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3б, п. 12.3, п. 12.6г,  п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за  ст. 124 КУпАП…
Так, на підтвердження обставин, викладених у протоколі серії ААД № 626547 від 02.04.2024 суду надано рапорт працівника поліції, схему місця ДТП, письмові пояснення свідків та учасників ДТП, а також висновок експерта № 25/24-22 від 08.01.2024. 
Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №626547 був складений 02.04.2024, адміністративне правопорушення, передбачене  ст.124 КУпАП, яке не є триваючим, було вчинено 16.11.2024. 
Відповідно до ч. 2  ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього  Кодексу  чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. 
Згідно з ч. 7  ст. 38 КУпАП  у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження. 
Оскільки, в матеріалах справи відсутня постанова про закриття кримінального провадження, а справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності надійшла до суду вже після спливу строків накладення адміністративного стягнення, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити, оскільки до моменту її розгляду сплинув строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачений ч. 2  ст. 38 КУпАП. 
Таким чином, строк накладення адміністративного стягнення на момент надходження справи до суду закінчився (сплив 16.02.2024). 
Приймаючи до уваги, що на час розгляду судом матеріалів про притягнення    ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої  ст. 124 КУпАП, сплинув строк притягнення останнього до адміністративної відповідальності, а тому суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ч. 1  ст. 247 КУпАП».
В резолютивній частині згаданої постанови Вінницького міського суду Вінницької області вказано: «На підставі п. 7 ч. 1  ст. 247 КУпАП  провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності, передбаченої  ст.124 КУпАП  закрити, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення». 
Колегія суддів звертає увагу на те, що закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності не впливає на вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, заподіяної потерпілому внаслідок ДТП.
В цьому випадку суд повинен з`ясувати, чи містить така постанова відповіді на питання про те, чи мала місце ДТП та чи сталася вона з вини особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення. Така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.
Зокрема, Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 року у справі № 638/1557/18 зазначив, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчать про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.
Отже, закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.
З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідальність за пошкодження транспортного засобу позивача внаслідок ДТП повинен нести не тільки відповідач, а й особа, яка на момент скоєння ДТП на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіла транспортним засобом – автобусом NEOPLAN №116, котрим керував водій ОСОБА_2 . 
Оскільки у цій справі позивач  просив стягнути майнову шкоду в розмірі 102044,25 грн лише з відповідача ТзОВ "ТЕРН ТРАНС СЕРВІС" та не звертався до суду з клопотанням про залучення в якості співвідповідача особи, відповідальної за пошкодження транспортного засобу - власника (володільця) автобуса NEOPLAN №116, зважаючи на наведені у цій постанові мотиви, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.09.2025 року у справі №921/31/25 підлягає скасуванню в частині стягнення з ТзОВ "ТЕРН ТРАНС СЕРВІС" на користь Департаменту патрульної поліції 51022,13 грн. заподіяної матеріальної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу позивача через ДТП (50% від заявленого до стягнення розміру шкоди).
Суд роз`яснює, що позивач вправі звернутися до суду з позовом про стягнення інших 50% матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу позивача, до власника (володільця) автобуса NEOPLAN №116, яким на момент ДТП керував ОСОБА_2 .
Отже, за наслідками апеляційного перегляду судового рішення в частині оскарження судова колегія констатує, що доводи апелянта частково знайшли своє підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги.
Враховуючи мотиви, викладені у вказаній постанові, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про скасування рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.09.2025 року у справі №921/31/25 в частині стягнення з ТзОВ "ТЕРН ТРАНС СЕРВІС" на користь Департаменту патрульної поліції 51022,13 грн з ухваленням нового рішення про відмову у позові в цій частині у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також неповним нез`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно із частиною 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача на користь позивача 51022,13 грн з ухваленням нового рішення про відмову у позові в цій частині; в решті рішення залишається без змін.
Судові витрати
Судові витрати судом розподіляються пропорційно відповідно до  статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст.   8, 86, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРН ТРАНС СЕРВІС" б/н від 29.09.2025 року (вх. № 01-05/2849/25 від 29.09.2025 року) задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Тернопільської області від 04.09.2025 року у справі №921/31/25 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРН ТРАНС СЕРВІС" на користь Департаменту патрульної поліції 51022,13 грн.
Ухвалити нове рішення, яким в цій частині відмовити в задоволенні позову.
Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги розподілити пропорційно між сторонами.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРН ТРАНС СЕРВІС" (47707, Тернопільська обл., Тернопільський р-н., с. Біла, вул. Морозенка, буд. 6, код ЄДРПОУ 40281712) на користь Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, код ЄДРПОУ 40108646) 612,27 грн за розгляд позовної заяви.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, код ЄДРПОУ 40108646) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРН ТРАНС СЕРВІС" (47707, Тернопільська обл., Тернопільський р-н., с. Біла, вул. Морозенка, буд. 6, код ЄДРПОУ 40281712) 2271,00 грн за розгляд апеляційної скарги.
Справу повернути в Господарський суд Тернопільської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                                 О.В. Зварич

Суддя                                                                                                    О.І. Матущак

Суддя                                                                                                    І.Ю. Панова