Справа № 182/7110/25
Провадження № 2/0182/2693/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

20.01.2026 року        м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши в м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - 

ВСТАНОВИВ: 

04.11.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із даним позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 
27.08.2011 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу у подружжя народились діти – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені в січні 2025 року, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет. Причиною тому послугували різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Сторони втратили почуття довіри, любові та поваги один до одного. Спору щодо визначення місця проживання дітей немає, майновий спір також відсутній. ОСОБА_1 зазначає, що спільне проживання з відповідачкою є неможливим та суперечить його інтересам, а тому на примирення не згоден. За таких обставин він вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним і просить його розірвати. 
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.11.2025 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.16-17). 
Згідно тексту позовної заяви, позивач просить розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.3).
21.11.2025 року на адресу суду від відповідачки ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує, прізвище змінювати на бажає (а.с.19). 
Розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Як встановлено судом, 27.08.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №105 (а.с.4). 
Від даного шлюбу у подружжя народились діти – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.6). 
Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені в січні 2025 року. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, а тому шлюб носить формальний характер. Подружжя втратили почуття любові та поваги один до одного, кожен з них живе своїм окремим життям і власними інтересами, втрачено всі духовні та фізичні зв`язки. Майновий спір відсутній, спору щодо визначення місця проживання дітей немає. На примирення подружжя не згодні. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить їх інтересам.
Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України (далі – СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України.
Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. 
Враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін, а також на те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що його необхідно розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги.
Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати. При цьому, позивач не наполягав на відшкодуванні судового збору.
Керуючись ст.ст.56,110,112,113,115 СК України, ст.ст. 12,13,18,76,81,141,247,263-265 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити. 
Шлюб, зареєстрований 27.08.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис №105 - розірвати. 
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_6 », ОСОБА_2 залишити прізвище « ОСОБА_6 ».
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення.

Суддя:	  	О.  В.  Рунчева