Справа № 159/8264/25
Провадження №2-а/157/21/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 січня 2026 року 	місто Камінь-Каширський	

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:
головуючого – судді Антонюк О.В.,
з участю секретаря судового засідання – Солошик Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернувся у Ковельський міськрайонний суд Волинської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце знаходження: АДРЕСА_1 ), в якому просить поновити строк на звернення до суду, скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення № 38 від 13 січня 2025 року та стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір. В обґрунтування вимог зазначає, що 09 листопада 2025 року, користуючись додатком «Приват24», помітив, що його банківський рахунок заблоковано по причині постанови державної виконавчої служби і відкриття виконавчого провадження ВП №78958514 на підставі постанови №38 від 13 січня 2025 року, яка складена т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) підполковником ОСОБА_2 , про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, а згодом 34 000 гривень. Саме 09 листопада 2025 року, вперше, після отримання даних про виконавче провадження 78958514, через сторінку «Доступу сторін до виконавчого провадження» https://asvpweb.miniust.qov.Ua/#/search-debtors, він ознайомився вперше зі сканкопією даної оскаржуваної постанови, а до цього часу про її існування і зміст не було відомо, та копії її він не отримував. У 2014 році він одружився з громадянкою Федеративної Республіки Німеччини і з 2014 року постійно проживає та працює у Федеративній Республіці Німеччина (цей факт, що він працює в Німеччині навіть відображено і підтверджено в оскаржуваній постанові). Він батько п`ятьох неповнолітніх дітей. У Німеччині народилися і проживають з ним п`ятеро його дітей. Інколи він приїжджає у місто Ковель навідати матір, яка там проживає. Із закордонного паспорту з консульською відміткою про проживання за кордоном (в Німеччині) та довідки про перебування на консульському обліку, копії яких долучено до позовної заяви, вбачається, що у той період, коли начебто йому було вручено повістку, він перебував за кордоном. Повістка, про яку йде мова в оскаржуваній постанові він не отримував і не міг отримати, так як в той час проживав, працював і перебував у Німеччині. Та адреса, яка зазначена у постанові - лише формальне місце реєстрації і за тією адресою (місцем) він не проживав і не проживає. Усі ці наведені вище факти відомі відповідачу, так як при оформлені відстрочки і подачі відповідних документів (в тому числі всі свідоцтва про народження його п`ятьох малолітніх дітей, довідка про консульський облік), він повідомив їх відповідачу. Також, у військово-обліковому документі чітко вказана адреса - АДРЕСА_2 , а не та, на яку відповідач надсилав свою повістку. За правилами ч. 9 ст. 38 КпАП України адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Натомість відповідач цього строку не дотримався при складенні оскаржуваної постанови. Оскільки адміністративне стягнення накладено поза межами строків, визначених ч. 9 ст. 38 КпАП України та було порушено процедуру надсилання повістки, а посадовою особою не з`ясовано всіх обставин справи, тому, враховуючі усі наведені вище факти, оскаржена постанова є незаконною та підлягає скасуванню, вона не відповідає всім обставинам справи, винесена з порушенням норм чинного законодавства України. У своїх численних рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що дотримання органами державної влади або уповноваженими службовими особами встановленої законом процедури притягнення особи до юридичної відповідальності є невід`ємним елементом права особи на справедливий суд, констатованого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже будь-яке відхилення від встановленого порядку є порушенням та не може гарантувати застосування до особи справедливих правових заходів, закладених в нормах чинного законодавства. З огляду на характер допущених відповідачем процесуальних порушень при винесенні оскаржуваної постанови, така постанова не може вважатись законною.
Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області Чалого А.В. від 02 грудня 2025 року постановлено позовну заяву ОСОБА_1 у порядку, встановленому ст. 29 КАС України, передати за підсудністю до Камінь-Каширського районного суду Волинської області за зареєстрованим місцем проживання позивача: АДРЕСА_3 .
Ухвалою судді від 26 грудня 2025 року визнано причину пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 поважною, позовну заяву останнього прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.
Ухвало суду від 05 січня 2026 року до участі у справі залучено як другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У відзиві на позовну заяву представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 просить у позові відмовити та в обґрунтування заперечення зазначає, що під час дії особливого періоду було надіслано 09 жовтня 2024 року повістку поштовим зв`язком ОСОБА_1 як військовозобов`язаному, на підставі підпункту 2 пункту 41 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року, та на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», від 01.05.2023 № 255/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 05.02.2024 № 50/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 23.07.2024 № 469/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», прибути на 11 год 00 хв 20 жовтня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних в особливий період. Згідно з Єдиним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) станом на 09.10.2024 встановлено, що позивач після оновлення даних зазначив своє фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , на яку було надіслано повістку. Отже, відповідно до вимог абзацу другого підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року, позивач вважається таким, що оповіщений належним чином. Таким чином, будучи належним чином оповіщеним, позивач не прибув у визначений час та дату до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Даним фактом не прибуття він порушив вимоги абз. 7 ч. 3 ст. 22 цього Закону (у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк), тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КпАП України. Про вчинення адміністративного правопорушення уповноваженою на те посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно позивача було складено протокол № 38 у двох примірниках, один під розписку був вручений позивачу, також роз`яснено йому ст. 63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені ст. 268 КпАП України, та повідомлено його, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год 30 хв 30.06.2025 у ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_4 , що було і прописано в протоколі. Разом з цим, у протоколі помилково зазначено дату складання протоколу 04.01.2024, однак порушення фактично виявлено 04.01.2025 об 11 год 09 хв, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», який додається, отже правильною слід вважати дату складання протоколу, саме дату 04.01.2025. Розгляд вказаної адміністративної справи відбувся 13.01.2025, однак без участі позивача. ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 у згаданий день відносно позивача було винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення відносно нього у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. Копію вказаної постанови було скеровано на його адресу, що підтверджується відповідним повідомленням. Враховуючи вищевказане, позивач, який є військовозобов`язаним, порушив норми закону по мобілізації, та щоб уникнути від відповідальності ставить суд в оману, стверджуючи, що до ІНФОРМАЦІЯ_4 його не викликали. Разом з цим, повідомляю, що повістка, яка надіслана позивачу, відповідає формі електронної повістки, встановленій у додатку №1 до Порядку, містить всі необхідні реквізити, зазначені у ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення та рекомендованим повідомленням про вручення цього поштового відправлення, копією його конверта підтверджується відправка позивачу повістки на адресу, яку він вказав, уточнивши свої дані, та яку зазначив у позовній заяві. Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , вказавши адресу місця проживання під час уточнення облікових даних, повинен отримувати направлені йому на цю поштову адресу повідомлення. Відмова від отримання чи не вжиття заходів для отримання надісланих на цю адресу повідомлень, у тому числі повісток, не може вважатися добросовісною поведінкою. Необхідність оперативного оповіщення військовозобов`язаних та виконання ними своїх обов`язків є особливо важливою та нагальною під час особливого періоду в умовах повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України та відповідає інтересам усього суспільства. Таким чином, можна зробити висновок про належне оповіщення позивача у спосіб, встановлений в абзаці 2 пп. 2 п. 41 Порядку, про необхідність його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних 20.10.2024 на 11 год 00 хв. Чинне законодавство не містить обмежень щодо періодичності здійснення оповіщення особи, чи щодо неможливості здійснення оповіщення особи, яка користується правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Питання оповіщення військовозобов`язаних, призовників та резервістів є виключною компетенцією територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Її потреба визначається, виходячи із завдань мобілізаційних планів, стану військового обліку в органі військового управління, отриманих ним завдань тощо. В умовах військової агресії російської федерації проти України, втручання будь-яких органів та осіб в можливість та порядок проведення оповіщення не у встановлений законом спосіб, може мати вкрай негативні наслідки для обороноздатності України та шкодитиме національним інтересам держави та суспільства. Враховуючи неявку позивача без поважних причини до ІНФОРМАЦІЯ_4 у даному випадку вбачається склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України. Фактичне виявлення порушення у даному випадку відбулося 04 січня 2025 року під час перевірки у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», у якому наявна відмітка «Неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), що підтверджується витягом з цього реєстру та протоколом про адміністративне правопорушення. Саме з цього моменту розпочався тримісячний строк для накладення адміністративного стягнення. З огляду на викладене, ІНФОРМАЦІЯ_6 діяв у межах законних строків. Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення була винесена у межах передбаченого законом строку. Враховуючи вищенаведене, в діях позивача наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України, а тому суб`єктом владних повноважень, а саме ІНФОРМАЦІЯ_6 правомірно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Позивач не довів протиправність прийнятої постанови № 38 від 13.01.2025.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить справу розглянути у його відсутності.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що він просить справу розглянути у відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не подав.
З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на таке.
Судом встановлено, що постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 38 від 13 січня 2025 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.
У цій постанові зазначається, що 09 жовтня 2024 року під час дії особливого періоду було надіслано на адресу: АДРЕСА_3 повістку поштовим зв`язком військовозобов`язаному ОСОБА_1 на підставі підпункту 2 пункту 41 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року, та на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», від 01.05.2023 № 255/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 05.02.2024 року № 50/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», від 23.07.2024 року № 469/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», прибути на 11 год 00 хв 20 жовтня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 для звірки даних в особливий період. Днем отримання (такого поштового відправлення) повістки військовозобов`язаним ОСОБА_1 є відмітка, проставлена у поштовому повідомлені 19.10.2024, що підтверджується інформацією від поштового оператора (день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних), день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. Отже, будучи належним чином оповіщеним, військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув у визначений час та дату до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Даним фактом не прибуття він порушив вимоги абз. 7 ч. 1 ст. 22 цього Закону (у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк), тобто він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КпАП України.
Частиною 1 ст. 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Як вбачається з ч. 3 ст. 73 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з п. 30 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування. У разі оформлення повістки на бланку керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу засвідчує її особистим підписом та скріплює гербовою печаткою.
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 09 жовтня 2024 року була сформована повістка № 480805 за підписом керівника цього центру Лук`янова Олександра Сергійовича, згідно з якою позивачу ОСОБА_1 належало з`явитися об 11 год 00 хв 20.10.2024 для уточнення даних при ІНФОРМАЦІЯ_5 .
На підтвердження відправлення поштовим зв`язком ОСОБА_1 зазначеної повістки представником позивача надано опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення АТ «Укрпошта», у якому зазначено номер відправлення 0600294735710, адресата – ОСОБА_1 , поштова адреса: АДРЕСА_3 , найменування документа: повістка №480805, кількість аркушів - 1, а також надано копію поштового конверту з довідкою від 04.10.2025 до нього про причини повернення поштового відправлення (Ф. 20), в якій зазначено як причину повернення за закінченням терміну зберігання.
Згідно з п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: 1) день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; 2) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Таким чином, законодавством чітко визначено перелік обставин, які підтверджують факт оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу. 
Серед зазначеного переліку відсутня вказівка про таку обставину належного оповіщення військовозобов`язаного про виклик до РТЦК як день проставлення у поштовому повідомленні відмітки: «за закінченням терміну зберігання».
Згідно з довідкою працівника поштового зв`язку АТ «Укрпошта» про причини повернення/досилання Ф. 20, доданою до адресованого ОСОБА_1 поштового відправлення, адресовану ОСОБА_1 повістку до ТЦК повернуто 19 жовтня 2024 року «за закінченням терміну зберігання», а не за відмовою адресату від одержання або відсутністю адресата.
Такі обставини, з урахуваннях положень п. 41 Порядку, не є належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу а тому доводи представника відповідача у відзиві на позовну заяву про належне сповіщення позивача про час, дату та місце прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 є безпідставними.
Крім того, доцільно звернути увагу і на те, що графа «прізвище працівника поштового зв`язку» у зазначеній довідці на конверті не заповнена належним чином, а саме у цій графі замість прізвища працівника поштового зв`язку проставлено лише підпис. 
За таких обставин, немає даних про те, кому саме цей підпис належить і хто є відповідальною особою за проставлення у вказаній довідці відмітки.
Відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_6 не надано також жодних доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 під час уточнення облікових даних зазначив саме адресу: АДРЕСА_3 , на яку надсилалася повістка про виклик останнього до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Разом з тим, з витягу із застосунку «Резерв+» військо-облікового документа позивача ОСОБА_1 від 13 січня 2025 року вбачається, що адреса проживання позивача ОСОБА_1 зазначена: АДРЕСА_2 .
Таким чином, відповідачами не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження належного оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки оскаржувану постанову, якою позивача неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, винесено посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 , а не ІНФОРМАЦІЯ_7 , тому суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 належить задовольни частково, а саме задовольнити його у частині позовних вимог до другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 , а в частині позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Враховуючи, що позовні вимоги позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 задоволені, тому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань цього суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, суд 
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити частково.
Позовна вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 у справі про адміністративне правопорушення № 38 від 13 січня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення. 

Дата складення повного судового рішення – 22 січня 2025 року. 

Головуючий:	О.В. Антонюк