ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 340/5758/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.10.2025 ( суддя Савонюк М.Я.) в адміністративній справі №340/5758/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі – відповідач), у якій просить суд:
визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, оформлену листом від 23.05.2025 №4227-4159/К-02/8-1100/25, у поновленні виплати пенсії за вислугою років ОСОБА_1 ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.05.2025 та прийняти рішення про поновлення виплат пенсії з дотриманням строку, встановленого ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в АР Крим та з 30.09.2011 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби" (надалі – Закон №2262-ХІІ) по лінії Міністерства внутрішніх справ України. Незважаючи на проживання з 2015 року на підконтрольній частині України, виплата пенсії за вислугу років Пенсійними органами України йому була припинена. Вказує, що зареєстрований та проживає в селищі Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області, на непідконтрольну частину України не виїжджав, громадянство України не припиняв, російського громадянства не набував. Неодноразово звертався до відповідача із заявами про поновлення виплати йому пенсії у зв`язку з переїздом з тимчасово окупованої російською федерацією території Автономної республіки Крим. У відповідь отримав лист від 23.05.2025 №4227-4159/К-02/8-1100/25, яким відмовлено у поновленні виплати пенсії за вислугу років з посиланням на відсутність законодавчого врегулювання. Також зазначено, що у період дії правового режиму воєнного стану в органів Пенсійного фонду України відсутні повноваження щодо отримання документів, необхідних для поновлення виплати пенсій особам, які отримували пенсійні виплати на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.10.2025 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 09.05.2025.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 09.05.2025 та вирішити питання з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 13.01.2015 Голованівським РС УМВС України в Кіровоградській області (а.с. 8зв.-11).
Згідно записів у трудової книжці НОМЕР_2 від 19.12.1992 позивач у період з 19.12.1992 по 29.09.2011 проходив службу в Органах внутрішніх справ (а.с. 12-13).
З 30.09.2011 ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим як отримувач пенсії за нормами Закону №2262-ХІІ, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_3 від 21.03.2012 (а.с. 16).
У 2015 році позивач виїхав з тимчасово окупованої території та зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з виїздом з тимчасово окупованої території АРК Крим виплату пенсії було припинено з 2015 року, доказів зворотнього відповідачем не надано.
09.05.2025 через веб-портал Пенсійного фонду України звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про поновлення виплати пенсії за вислугу років (а.с. 18зв.-20).
Листом від 23.05.2025 №4227-4159/К-02/8-1100/25 відповідач повідомив позивачу, що для поновлення виплати раніше призначеної пенсії органи Пенсійного фонду України здійснюють запит пенсійної справи, яка містить документи, необхідні для визначення права на пенсію та розміру пенсійної виплати, а також документи з інформацією про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання. Поряд з цим, у період дії правового режиму воєнного стану в органів Пенсійного фонду України відсутні повноваження щодо отримання документів, необхідних для поновлення виплати пенсій особам, які отримували пенсійні виплати та території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. На теперішній час питання щодо поновлення пенсійних виплат особам, які отримували пенсію на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, законодавчо не врегульовано (а.с. 20зв.-21).
Позивач, не погоджуючись з відмовою відповідача звернувся до суду з цим позовом.
Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон №2262-ХІІ.
Згідно зі ст.52 Закону №2262-ХІІ особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, пенсія виплачується органами Пенсійного фонду України щомісяця, не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України, незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця його проживання, через організації, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Витрати на доставку пенсії здійснюються за рахунок коштів державного бюджету.
При цьому ст.58-1 Закону №2262-ХІІ передбачено, що припинення та поновлення виплати пенсії військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей проводиться в порядку, встановленому цим Законом та статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Так, положеннями статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV) передбачені підстави припинення та поновлення виплати пенсії.
Згідно з ч.1 ст.49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.49 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Частиною 3 статті 49 Закону №1058-IV передбачено, що у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави для виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.
Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.
Згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 05.11.2014 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» призначення та продовження виплати довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги (крім допомоги на проживання, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. №332 “Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам” (Офіційний вісник України, 2022 р., № 26, ст. 1418) - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2023 р. №709) та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття та Пенсійного фонду України внутрішньо переміщеним особам, крім осіб, зазначених в абзаці вісімнадцятому пункту 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509 “Про облік внутрішньо переміщених осіб” (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312), - із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 13 березня 2022 р. №269 та від 20 березня 2022 р. №332, (далі - внутрішньо переміщені особи) здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з зазначеним Порядком.
Як встановлено судом, з 30.09.2011 ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим як отримувач пенсії за нормами Закону №2262-ХІІ, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_3 від 21.03.2012 (а.с. 16).
У 2015 році позивач виїхав з тимчасово окупованої території та зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з виїздом з тимчасово окупованої території АРК Крим виплату пенсії було припинено з 2015 року, доказів зворотнього відповідачем не надано.
09.05.2025 через веб-портал Пенсійного фонду України звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про поновлення виплати пенсії за вислугу років (а.с. 18зв.-20).
Листом від 23.05.2025 №4227-4159/К-02/8-1100/25 відповідач повідомив позивачу, що для поновлення виплати раніше призначеної пенсії органи Пенсійного фонду України здійснюють запит пенсійної справи, яка містить документи, необхідні для визначення права на пенсію та розміру пенсійної виплати, а також документи з інформацією про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання. Поряд з цим, у період дії правового режиму воєнного стану в органів Пенсійного фонду України відсутні повноваження щодо отримання документів, необхідних для поновлення виплати пенсій особам, які отримували пенсійні виплати та території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. На теперішній час питання щодо поновлення пенсійних виплат особам, які отримували пенсію на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, законодавчо не врегульовано (а.с. 20зв.-21).
Сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначена для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією.
Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території (ч.1 ст.5 цього Закону).
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на надання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.
Частиною 2 статті 7 вказаного Закону в редакції, що діяла до 21.11.2021, було передбачено, що виплата пенсій громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території і не отримують пенсій та інших соціальних виплат від уповноважених органів російської федерації, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Законом України № 1618-IX від 01.07.2021, що набрав чинності 21.11.2021, внесені зміни до ч.2 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме: слова “і не отримують пенсій та інших соціальних виплат від уповноважених органів російської федерації” виключені.
В той же час п. 14-4 Розділу XV Закону №1058-VI в редакції Закону України “Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні” №1166-VII від 27.03.2014 установлено, що громадянам, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, виплата пенсій та надання соціальних послуг, передбачених цим Законом, здійснюються за рахунок коштів, які надходять від платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розташованих на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя.
У разі виникнення дефіциту коштів для фінансування цих виплат такий дефіцит покривається за рахунок коштів бюджету Автономної Республіки Крим та бюджету м. Севастополя. 
Громадяни України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства російської федерації та не одержують пенсії та соціальні послуги від органів пенсійного забезпечення російської федерації, мають право на отримання виплат згідно з цим Законом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Водночас, пунктом 5 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №13/13402 (далі – Порядок №3-1), встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі особи та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії, та з урахуванням додатково наданих документів. При переведенні з одного виду пенсії на інший, поновленні виплати пенсії особа може додатково подати документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку, підвищення та інші доплати). Громадянами України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, для поновлення виплати пенсії до наявних документів додається заява в довільній формі про відсутність громадянства держави-окупанта. Орган, що призначає пенсію, здійснює поновлення виплати пенсії цим особам після надходження на запит пенсійної справи з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації.
Як встановлено судом, позивач є громадянином України, доказів отримання ним громадянства російської федерації та одержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації суду не надано, як і не надано доказів того, що під час проживання позивача на тимчасово окупованій території АР Крим йому було припинено виплату пенсії від пенсійних органів України.
При цьому, у поданій заяві від 09.05.2025 позивач просив поновити виплату пенсії за новим місцем проживання, а не про переведення виплати пенсії з російської федерації за місцем реєстрації в Україні.
Відповідачем не встановлено факту виплати позивачеві пенсії пенсійними органами російської федерації та не надано жодних доказів на підтвердження цього, сама умова щодо витребування пенсійної справи від уповноважених органів рф встановлює для громадян України, що проживають або проживали на тимчасово окупованій території, додаткову, не передбачену законами України вимогу для отримання пенсії Враховуючи розірвання дипломатичних відносин з рф, звернення органів ПФ України до компетентних органів рф для витребування пенсійної справи є неможливим, що взагалі позбавляє таких осіб можливості отримувати пенсію, що, в свою чергу, порушує їх гарантоване Конституцією України право на соціальний захист. Тож, позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, бо протилежне позбавляє його права на її відновлення.
Висновок про те, що відсутність паперової пенсійної справи не є підставою для відмови у відновленні виплати пенсії, оскільки позивач не може нести негативних наслідків у зв`язку із відсутністю його пенсійної справи, а протилежне позбавляє його права на її відновлення, викладено Верховним Судом у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №308/3864/17.
Отже, наведені відповідачем обставини не є перешкодою для поновлення виплати позивачеві призначеної йому пенсії за попереднім місцем проживання.
У справі, що розглядається, відповідачем визнається та підтверджується матеріалами справи факт призначення позивачеві з 30.09.2011 пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ та його перебування у зв`язку із цим на пенсійному обліку і отримання саме там призначеної йому пенсії.
За таких обставин, у Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виник обов`язок поновити позивачеві виплату його пенсії на підставі його заяви, тож, відмова у здійсненні такого відновлення виплати пенсії, оформлена листом відповідача від 23.05.2025, є протиправною.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
За наведених обставин та враховуючи те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 09.05.2025 про поновлення виплати пенсії, оскільки отримавши заяву позивача, повинен був прийняти рішення по суті заяви, водночас дії не було вчинено, суд першої інстанції, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача, вірно зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії від 09.05.2025 та вирішити питання з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.10.2025 в адміністративній справі №340/5758/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 18 грудня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 22 грудня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко