Справа № 346/339/26 
Провадження № 3/346/288/26 

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

05 лютого 2026 року м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Сольський В.В., розглянувши справи, які надійшли від Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, 
за ч.1 ст.173-2 , ч. 2 ст. 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП),
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої та не виконав вимоги термінового заборонного припису. 
Правопорушення вчинені за наступних обставин.
19 січня 2026 року о 18 год 00 хв ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , в ході якого виражався нецензурною лайкою, принижував та погрожував їй фізичною розправою внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.
Крім того, 21 січня 2026 року о 17 год. 15 хв. своїми діями ОСОБА_1 не виконав вимоги термінового заборонного припису серії АА № 643215 від 19 січня 2026 року, яким заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою протягом трьох діб.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання смс-повідомлень про виклик до суду.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимогст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ст.ст. 173-2, 173-8 КУпАП.
Положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 173-2 ч. 1, 173-8 ч. 2 КУпАП, без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Крім того, суддя враховує, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні від 03.04.2008 р. у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.).
На розгляді в суді знаходяться дві адміністративні справи відносно ОСОБА_1 за ст. ст. 173-2 ч. 1, 173-8 ч. 2 КУпАП.
Враховуючи, що за вчинення вищевказаних правопорушень працівниками Коломийського РВП було складено різні протоколи про адміністративні правопорушення та оформлено різні адміністративні справи, що одночасно надійшли на розгляд Коломийського міськрайонного суду за №№ 346/339/26, 346/340/26, тому відповідно до системи автоматизованого розподілу передані на розгляд одному судді.
Виходячи з вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, оскільки правопорушення вчинені однією і тією ж особою, адміністративні справи повинні бути об`єднані у одне провадження, і по них має бути винесена одна постанова, оскільки справи надійшли до суду одночасно і рішення по жодному з них ще не приймалося.
Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Вина правопорушника у вчиненні адміністративних правопорушень, знайшла своє підтвердження в письмових матеріалах справи, а саме: 
-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_2 від 19 січня 2026 року та її письмовими поясненнями, щодо обставин конфлікту з ОСОБА_1 , в ході якого останній лаявся нецензурними словами, погрожував їй фізичною розправою;
-терміновим заборонним приписом від 19.01.2026 року відповідно до якого ОСОБА_1 заборонено в будь-який спосіб контактувати з потерпілою ОСОБА_3 з 19 год. 10 хв. 19 січня 2026 року до 19 год. 10 хв. 22 січня 2026 року.
-рапортом ЄО від 21.01.2026 року, згідно якого зі служби 102 від ОСОБА_3 надійшло повідомлення про те, що чоловік ОСОБА_1 не виконує вимогу термінового заборонного припису.
Призначаючи адміністративне стягнення суд враховує: характер вчиненого ним правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, яка доведена повністю, та приходить до переконання про можливість застосування до особи адміністративного стягнення у виді штрафу, в межах санкцій ст.ст. 173-2 ч. 1, 173-8 ч. 2 КУпАП.
З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
А тому, із порушника слід також стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 23, 36, 40-1, 173-2, 173-8, 221, 283, 284 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В:
Об`єднати в одне провадження адміністративні справи №№ 346/338/26, 346/339/26, 346/340/26 про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за ч.1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Даній справі присвоїти один номер 346/339/26.
ОСОБА_1 визнати виним у вчиненні адміністративних правопорушень передбаченихч.1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-8 КУпАП та призначити покарання:
за ч.1 ст. 173-2 КУпАП – двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 
за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП – тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. 
Відповідно до ст. 36 КУпАП визначити  ОСОБА_1  остаточне адміністративне стягнення – штраф у розмірі тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. 
Стягнути з  ОСОБА_1  судовий збір в сумі 665 гривень 60 копійок у дохід держави: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; кодкласифікації доходів бюджету: 22030106.
Постанова у справі про адімінстративне правопорушення може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. 
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя: 	Сольський В. В.