СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2026 року Справа № 480/7297/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/7297/25 за позовом Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) до ОСОБА_1 стягнення безпідставно набутих коштів,-
В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) ( АДРЕСА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), і просить стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) заподіяну державі матеріальну шкоду у розмірі 1 322 грн. 22 коп. (одна тисяча триста двадцять дві грн. 22 коп.). 
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив правила порядку використання виданих в тимчасове користування матеріальних засобів, а саме: килим польовий у кількості 1 шт. сумою 178 грн. 67 коп. (сто сімдесят вісім грн. 67 коп.), котелок армійський — 1 шт. сумою 424 грн. 67 коп. (чотириста двадцять чотири грн. 67 коп.), та рукавички тактичні - 1 комплект сумою 718 грн. 88 коп. (сімсот вісімнадцять грн. 88 коп.) на загальну суму 1 322 грн. 22 коп. (одна тисяча триста двадцять дві грн. 22 коп.). Таким чином, за змістом зобов`язань, що виникають внаслідок збереження або набуття грошового забезпечення без достатньої правової підстави у НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону виникло право на повернення безпідставно грошового забезпечення ОСОБА_1 , виник обов`язок останнього повернути безпідставно одержане грошове забезпечення, оскільки дана переплата відбулася внаслідок дій відповідача, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. Таким чином, зазначена виплата є безпідставним збагаченням, що підлягає поверненню відповідно до ст.ст.1212,1215 Цивільного кодексу України.
Судом здійснено запит до Управління ЦНАП у м. Суми щодо надання інформації про місце проживання (перебування) відповідача.
Згідно відомостей про місце проживання відповідача (а.с.62), наданих Управлінням ЦНАП у м. Суми, відповідач не зареєстрований.
Судом здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру, згідно відповіді №1903568 від 17.10.2025 (а.с.68), за вказаними РНОКПП НОМЕР_3 , особу не знайдено.
Ухвалою суду від 30.10.2025 задоволено клопотання представника позивача про визначення причин пропуску строку звернення до суду поважними. Поновлено військовій частині НОМЕР_1 процесуальний строк звернення до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів.
Також вказаною ухвалою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 02.12.2025.
02.12.2025 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника військової частини НОМЕР_1 .
Згідно довідки секретаря судового засідання (а.с.75), розгляд справи, призначений на 02.12.2025, перенесено на 22.01.2026 у зв`язку з перебуванням головуючого судді Осіпової О.О. у відпустці.
На виконання вимог статі 130 Кодексу адміністративного судочинства України судом здійснено повідомлення відповідача про розгляд даної справи шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.80).
Повістка про виклик була направлена відповідачу за адресою зазначеною позивачем у позовній заяві, проте була повернута до суду із відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 81).
На підставі Указу Президента України №958/2025 від 13.12.2025 та наказу голови Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2026 №5-ОС, на підставі розпорядження керівника апарату від 15.01.2026 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.
Справа розподілена автоматизованою системою документообігу суду судді Савицькій Н.В.
Ухвалою суду від 21.01.2026 прийнято справу № 480/7297/25 до свого провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 10 лютого 2026 року о 14:00 год. в приміщенні Сумського окружного адміністративного суду за адресою: м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 159, зал 109.
На виконання вимог статі 130 Кодексу адміністративного судочинства України судом здійснено повідомлення відповідача про розгляд даної справи шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.87).
Повістка про виклик була направлена відповідачу за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві, проте була повернута до суду із відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 88).
Відповідно до ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Станом на день розгляду справи відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, тому суд, у порядку ч. 6 ст. 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» від 24.12.2024 №1742-ОС, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, зараховано наказом Голови Державної прикордонної служби України від 01.11.2024, №1976-ОС у розпорядження начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону, який прибув для подальшого проходження військової служби з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24.12.2024.
Згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» від 24.12.2024 №1742-ОС, призначено солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - оператора (БПАК) групи управління відділення вогневої підтримки першого відділу прикордонної служби (тип С) (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_4 ).
Відповідно до рапорту коменданта третьої прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ОСОБА_2 від 18.02.2025 №22.3/15153/25-Вн, яким останній доповів, що 10.02.2025, під час перевірки особового складу першого відділу прикордонної служби (тип С) було встановлено факт самовільного залишення місця тимчасової дислокації підрозділу інспектором прикордонної служби 2 категорії - оператором (БПАК) групи управління відділення вогневої підтримки першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування старшим солдатом ОСОБА_1 .
Наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про призначення службового розслідування» від 20.02.2025 №906-АГ, з метою з`ясування причин та обставин, викладених в рапорті коменданта третьої прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ОСОБА_2 від 18.02.2025 №22.3/15153/25-Вн, щодо факту самовільного залишення місця тимчасової дислокації підрозділу ( АДРЕСА_5 ) старшим солдатом ОСОБА_1 .
Згідно рапорту коменданта третьої прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ОСОБА_2 від 22.02.2025 №22.3/16209/25-Вн, встановлено відсутність виданого майна в тимчасове користування старшому солдату ОСОБА_1 , а саме: килим польовий ізоляційний - 1 шт., котелок армійський - 1 шт., та рукавички тактичні - 1 комплект.

Наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про продовження терміну проведення службового розслідування» від 03.03.2025 №1164-АГ, з метою забезпечення повного та об`єктивного проведення службового розслідування продовжено до 05.03.2025 терміни проведення службового розслідування (а.с.25).
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про результат службового розслідування» від 11.03.2025 №644-ОД та висновку службового розслідування №04.4/304/25-СР, щодо факту залишення 10.02.2025 місця тимчасової дислокації підрозділу ( АДРЕСА_5 ) старшим солдатом ОСОБА_1 - являється підтвердженим (а.с.26).
Наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» від 19.02.2025 №206, виключено з усіх видів забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, інспектора прикордонної служби 2 категорії - оператора (БПАК) групи управління відділення вогневої підтримки першого відділу прикордонної служби (тип С) (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_4 ).
Відповідно до відомості від 24.02.2025 №62-25 щодо визначення залишкової вартості військового майна на утримання коштів за втрачене майно старшим солдатом ОСОБА_1 24.02.2025, а саме: рукавички тактичні у кількості 1 шт. сумою 718 грн. 88 коп. (сімсот вісімнадцять грн. 88 коп.) та килим спальний каремат у кількості 1 шт. сумою 167 грн. 67 коп. (сто шістдесят сім грн. 67 коп.).
Згідно відомості від 01.03.2025 №183 щодо визначення залишкової вартості військового майна для відшкодування військовослужбовцем старшим солдатом ОСОБА_1 , а саме: котелок армійський у кількості 1 шт. сумою 425 грн. 67 коп. (чотириста двадцять п`ять грн. 67 коп.).
Відповідно до книги обліку матеріальних засобів виданих у тимчасове користування 1 ВПС З ПКПШ, перелік майна, виданого в тимчасове користування старшому солдату ОСОБА_1 , а саме: рукавички тактичні у кількості 1 шт., та килим спальний каремат у кількості 1 шт.
Відповідно до акта комісійної перевірки майна, виданого в тимчасове користування від 27.02.2025, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини старшим солдатом ОСОБА_1 , виникла необхідність перевірки матеріальних цінностей, виданих у тимчасове користування військовослужбовцю.
До місця проходження служби старший солдат ОСОБА_1 не повернувся, матеріальну шкоду, завдану державі в особі НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), своїми неправомірними (протиправними) діями, що полягають у самовільному залишенні місця тимчасової дислокації підрозділу, не відшкодував. Враховуючи викладене вище, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).
Згідно із частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частинами другою-четвертою статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ).
Відповідно до правових норм, зазначених в статтях 4, 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Згідно із статтями 16 та 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
При цьому, правовими нормами статті 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-IX (далі - Закон № 160-IX).
Відповідно до ст. 1 Закону № 160-IX, матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (ч. 3 ст. 3 Закону № 160-IX).
Згідно із положеннями статті 8 Закону № 160-IX посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).
Отже, військовослужбовець може бути притягнутий до матеріальної відповідальності за результатами службового розслідування, проведеного з дотриманням вимог Закону № 160-ІХ і Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі - Порядок № 608).
Розділом VIII Порядку № 608 врегульовано особливості проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди.
Так, у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.
До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.
Разом із тим, відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі – особи, які проводять службове розслідування).
Згідно з частиною шостою статті 8 Закону № 160-ІХ за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (пункт 5 розділу V Порядку № 608).
Пунктом 6 розділу V Порядку № 608 встановлено, що після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додається всі матеріали службового розслідування.
Згідно з пунктом 3 розділу VIII Порядку № 608 до матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.
Відповідно до частини сьомої статті 8 Закону № 160-ІХ якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 10 Закону № 160-ІХ відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
У разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку (стаття 12 Закону № 160-ІХ).
Таким чином, відшкодування особою завданої шкоди здійснюється в судовому порядку лише за наявності таких фактів:
наявності наказу командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням сум, що підлягають стягненню, прийнятого не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення службового розслідування, проведеного за фактом завдання відповідної шкоди;
відмови особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, від добровільного відшкодування шкоди або в іншому встановленому законом порядку;
у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, з військової служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби.
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач першочергово вказує, що відповідач порушив правила порядку використання виданих в тимчасове користування матеріальних засобів, а саме: килим польовий у кількості 1 шт. сумою 178 грн. 67 коп. (сто сімдесят вісім грн. 67 коп.), котелок армійський — 1 шт. сумою 424 грн. 67 коп. (чотириста двадцять чотири грн. 67 коп.), та рукавички тактичні - 1 комплект сумою 718 грн. 88 коп. (сімсот вісімнадцять грн. 88 коп.) на загальну суму 1 322 грн. 22 коп. (одна тисяча триста двадцять дві грн. 22 коп.). Таким чином, за змістом зобов`язань, що виникають внаслідок збереження або набуття грошового забезпечення без достатньої правової підстави у НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону виникло право на повернення безпідставно грошового забезпечення ОСОБА_1 , виник обов`язок останнього повернути безпідставно одержане грошове забезпечення. Оскільки дана переплата відбулася внаслідок дій відповідача, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. Таким чином, зазначена виплата є безпідставним збагаченням, що підлягає поверненню відповідно до ст.ст.1212,1215 Цивільного кодексу України.
З цього приводу суд зазначає наступне.
Згідно з наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону №906-АГ від 20.02.2025 "Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування щодо факту самовільного залишення місця тимчасової дислокації підрозділу ( АДРЕСА_5 ) старшим солдатом ОСОБА_1 (а.с.21).
Відтак, метою проведення службового розслідування, призначеного наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону №906-АГ від 20.02.2025, не було встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Крім цього, підставою для призначення службового розслідування слугував рапорт начальника першого відділу прикордонної служби третьої прикордонної комендатури швидкого реагування капітана ОСОБА_3 , відповідно до змісту якого було встановлено факт самовільного залишення місця тимчасової дислокації ОСОБА_1 .
Отже, призначене наказом начальником НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону від 20.02.2025 №906-АГ службове розслідування не стосувалося визначення матеріальної шкоди, завданої відповідачем державі, а стосувалось виключно встановлення факту самовільного залишення місця тимчасової дислокації підрозділу ( АДРЕСА_5 ) старшим солдатом ОСОБА_1 .
Крім того, за результатами проведеного службового розслідування, було винесено наказ від 11.03.2025 №644-ОД "Про результати службового розслідування" (а.с.26), в якому зазначено, що за результатами проведеного службового розслідування підтверджено факт самовільного залишення місця тимчасової дислокації підрозділу ( АДРЕСА_5 ) старшим солдатом ОСОБА_4 . 
Однак в цьому наказі відсутні пропозиції щодо притягнення відповідача до матеріальної відповідальності.
Більше того, зміст наказу свідчить про те, що позивачем взагалі не з`ясовувалися та не досліджувалися обставини заподіяння відповідачем майнової шкоди. Окремо слід зазначити, що службовим розслідуванням не встановлено наявність причинного зв`язку між поведінкою відповідача і настанням шкоди, вина позивача у заподіянні шкоди, які згідно вимог Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», на положення якого послається сам позивач у позовній заяві, є обов`язковими і необхідними умовами притягнення відповідача до матеріальної відповідальності.
Отже, згідно з цим наказом відповідача не було притягнуто до матеріальної відповідальності.
Відтак, доказів проведення службового розслідування, складання висновку та видачі наказу про притягнення позивача до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню, у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування, позивачем до суду не надано.
Разом з тим, суд враховує, що відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 19.02.2025 №206-ОС "Про особовий склад" виключено зі списків з усіх видів забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на підставі рапорту коменданта третьої прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ОСОБА_5 від 18.02.2025 №22.3/15153/25-Вн.
Статтею 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" передбачено, що у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Відтак, судовий процес може бути використаний для вирішення питань щодо відшкодування завданої шкоди в таких випадках, якщо винна особа відмовляється співпрацювати у вирішенні цього питання добровільно.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.01.2024 року по справі № 420/5695/23 та, у силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, підлягає врахуванню.
У контексті наведеного суд зазначає, що розмір майнової шкоди, яка заявлена до стягнення військовою частиною НОМЕР_1 , у межах даного позову підтверджується актом комісійної перевірки майна виданого у тимчасове користування (а.с.45-46), однак жодних доказів ознайомлення відповідача із сумою такого відшкодування позивачем суду не надано.
Разом з тим, у випадку відсутності відомостей про доведення відповідачу розміру спричиненої шкоди, факт відмови відповідача добровільно відшкодувати завдану матеріальну шкоду є недоведеним.
За наведених обставин, оскільки в матеріалах справи відсутні докази притягнення відповідача до матеріальної відповідальності, з урахуванням відсутності доказів, які б підтверджували відмову відповідача добровільно відшкодувати завдану матеріальну шкоду, з огляду на те, що відомостей про доведення відповідачу розміру спричиненої шкоди не надано, суд дійшов висновку про безпідставність та передчасність вимог позивача про стягнення з відповідача на користь держави в особі НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) заподіяну державі матеріальну шкоду у розмірі 1 322 грн. 22 коп. (одна тисяча триста двадцять дві грн. 22 коп.). 
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) до ОСОБА_1 стягнення безпідставно набутих коштів – відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Н.В. Савицька