154/4688/25 
2/154/326/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2026 Володимирський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Мушкета О.О.,
за участю секретаря судового засідання – Тивонюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ
Позивач по справі ОСОБА_1 17.11.2025 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою Володимирського міського суду Волинської області від 27.08.2025 у справі № 154/2675/25 ОСОБА_2 визнано винуватою за ст. 124 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАп.
У вказаній вище постанові суду зазначено, що 02 березня 2025 о 10 год. 32 хв. по вул.. Цинкаловського в м. Володимирі, водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи поворот ліворуч, не трималась ближче до правого краю проїзної частини, внаслідок чого здійснила виїзд на смугу зустрічного руху та здійснила зіткнення з автомобілем марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
Вказує, що після вчиненого відповідачкою ДТП він намагався залагодити дану ситуацію мирним шляхом, зокрема запропонував скласти протокол про порушення ПДР та звернутись до їх страхових компаній по питанню визначення та відшкодування завданих збитків транспортним засобам, на що відповідачка відмовилась надавати інформацію про свій страховий поліс та відмовилась спілкуватися з ним, у зв`язку з чим, за захистом своїх майнових прав він змушений звернутися до суду.
Зазначає, що свій автомобіль він відремонтував за власні кошти, а так як вина відповідачки щодо пошкодження його транспортного засобу повністю встановлена постановою суду, просить стягнути з відповідачки на його користь відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП в розмірі 25278 грн. та понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.
Ухвалою судді Володимирського міського суду Волинської області від 21.11.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання з викликом сторін.
Ухвалою Володимирського міського суду від 07.01.2026, за клопотанням представника позивача – Джури О.М. залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи ТДВ «СГ «Оберіг».
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник, документи про підтвердження повноважень якого містяться в матеріалах справи – адвокат Джура О.М. не з`явилися, представник позивача подав суду письмове клопотання в якому просив розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, додатково просив стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання на розгляд справи не з`явилася, через канцелярію суду подала письмовий відзив на позовну заяву в якому зазначила, що вона повністю заперечує проти позовної заяви, вважає її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на те, що на момент ДТП її відповідальність була застрахована у страховій компанії ТДВ «СГ «Оберіг» та був наявний діючий поліс страхування № 223315326. В день ДТП вона повідомила про страховий випадок страхову компанію ТДВ «СГ «Оберіг», чим виконала обов`язок, передбачений ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначає, що відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Вважає, що у даному випадку відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з неї на користь позивача матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача. Просила в позові відмовити.
16.12.2025 через канцелярію суду позивач подав письмову відповідь на відзив в якому просив відхилити доводи відповідачки, викладені у відзиві та задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що відповідачка у поданому відзиві вказує, що у день ДТП вона належним чином повідомила ТДВ «СГ «Оберіг» про страховий випадок, проте жодних документальних підтверджень цьому суду не надано. Також, у день ДТП він пропонував відповідачці вирішити всі спірні питання, які виникли з приводу вчиненої нею ДТП мирним шляхом, повідомивши свої страхові компанії про страховий випадок, проте відповідачка робити це відмовилась, не бажала взагалі розмовляти, не повідомляла про страхову компанію в якій застраховано транспортний засіб яким вона керувала, а тому він змушений був звернутися із даним позовом до суду.
Представник заінтересованої особи ТДВ «СГ «Оберіг» в судове засідання на розгляд справи не з`явився, про час та місце її розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляв.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи те, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.
Оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 02 березня 2025 о 10 год. 32 хв. по вул.. Цинкаловського в м. Володимирі, водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом «Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи поворот ліворуч, не трималась ближче до правого краю проїзної частини, внаслідок чого здійснила виїзд на смугу зустрічного руху та здійснила зіткнення з автомобілем марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Володимирського міського суду Волинської області № 154/2675/25 від 27.08.2025 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАп.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З матеріалів справи вбачається, що автомобіль автомобілем марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 .
З наданого суду Акту виконаних робіт автомобіля «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску № 3 від 28.04.2025, загальна вартість виконаних робіт та матеріалів по відновленню зазначеного автомобіля складає 25278 грн.00 коп.
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №4 від 28.04.2025, ПП ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 грошові кошти за ремонт автомобіля марки «Шкода Фабія» д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП в сумі 25278 грн. 00 коп.
Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи – підприємця серії В00 № 362171, ОСОБА_4 з 02.01.1995 року зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності і згідно копії свідоцтва серії НОМЕР_3 від 23.05.2012, являється платником єдиного податку.
Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ч.2 ст.22 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) (ч.1 ст.1194 ЦК України).
Проте, як встановлено судом, відповідачка при вчиненні ДТП відмовилась повідомляти позивачу будь-які дані щодо свого страховика і взагалі відмовлялась розмовляти, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися із даним позовом до суду саме до відповідачки, а не до страхової компанії. 
З урахуванням вказаних норм закону, встановлених обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в розмірі 25278 грн. є цілком обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Що стосується позовних вимог в частині відшкодування понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.
З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.
Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім цього, суд зазначає, що внаслідок запровадження з 15.12.2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, які наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони.
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч. 5 ст.137 ЦПК України за наявності клопотання іншої сторони.
До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.09.2021 року при розгляді справи № 160/12268/19.
Разом з тим, відповідачкою не було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, попри ту обставину, що про наявність судового провадження останню було повідомлено своєчасно, а тому вона мала можливість в належний спосіб розпорядитися своїми процесуальними правами.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Із наведеного слідує, що понесені позивачем та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 1211, 20 грн., а також понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації за рахунок відповідачки.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 265 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1188, 1192, 1194 ЦК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, заподіяну внаслідок дрожньо-транспортної пригоди в сумі 25278 (двадцять п`ять тисяч двісті сімдесят вісім) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн..
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя           Олександр МУШКЕТ