ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/21226/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення коштів

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 (далі позивач) до ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 (далі відповідач), в якій позивач просив суд: 
- стягнути із ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_4 кошти у розмірі 12530 грн 22 коп (дванадцять тисяч п`ятсот тридцять) грн 22 коп. шкоди завданої військовій частині НОМЕР_4 .
Ухвалою від 27.10.2025 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до розпорядження командира частини 3002 №50/02/8/2-2222 від 13.06.2025 солдат ОСОБА_1 вибув для проходження «Базової загальновійськової підготовки» у навчальний батальйон військової частини НОМЕР_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ) в період з 15.06.2025 по 16.08.2025. Надалі, на адресу військової частини НОМЕР_4 НГУ надійшло донесення за №186 із військової частини НОМЕР_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ) з якого стало відомо, що солдат ОСОБА_1 під час проходження базової загальновійськової підготовки самовільно залишив військову частину НОМЕР_5 НГУ. Відповідно до наказу командира військової частини №251 по стройовій частині від 12.08.2025 Відповідач зарахований у розпорядження командира військової частини відповідно до пункту 14 статті 116 Положення про проходження громадянами України військової служби Збройних Сил України у зв`язку із самовільним залишенням військової частини (місця несення служби).
Зазначає, що за період проходження військової служби відповідач був забезпечений всіма видами матеріального забезпечення, в тому числі речовим (інвентарним) майном тимчасового користування на загальну суму 12 530 грн 22 коп. Таким чином, відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду завдану державі в особі військової частини НОМЕР_4 заподіяну ним у розмірі 12 530 грн 22 коп.
Ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження від 27.10.2025 надіслана на адресу відповідача, разом з тим до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній».
Суд зазначає, що згідно з пунктом 4 частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) днем вручення судового рішення є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Частиною одинадцятою статті 126 КАС України передбачено, що в разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Згідно з пунктами 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270) у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.
Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками за закінченням терміну зберігання, адресат вибув, адресат відсутній і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Суд при розгляді вказаного питання враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 28.01.2021 у справі № 820/1400/17.
Таким чином, суд здійснив усі, передбачені КАС України, заходи щодо належного повідомлення відповідача про розгляд цієї справи.
Відтак, відповідач належним чином повідомлений, правом на подання відзиву не скористався.
Частиною п`ятою статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.
Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених позовних вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 НГУ від 29.05.2025 №164 солдат ОСОБА_1 зарахований в списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначено на посаду стрільця 3 відділення 3 стрілецького взводу стрілецької роти (з охорони та оборони важливого державного об`єкту №28) НОМЕР_6 стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) військової частини НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до наказу командира військової частини №251 по стройовій частині від 12.08.2025 ОСОБА_1 зарахований у розпорядження командира військової частини відповідно до пункту 14 статті 116 Положення про проходження громадянами України військової служби Збройних Сил України у зв`язку із самовільним залишенням військової частини (місця несення служби). 
За період проходження військової служби ОСОБА_1 був забезпечений всіма видами матеріального забезпечення, в тому числі речовим (інвентарним) майном тимчасового користування.
Відповідно до довідки про вартісну оцінку завданої шкоди військового майна медичної служби секції тилу (наказ командира частини від 27.08.2025 №2317) вартість військового майна, виданого відповідачу і ним не повернутого, складає 1295,08 грн.
Відповідно до довідки про вартісну оцінку завданої шкоди військового майна медичної служби секції тилу (вхід. №1475 віж 20.08.2025) вартість військового майна, виданого відповідачу і ним не повернутого, складає 11205,34 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV (далі Статут).
Згідно із статтею 9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Згідно із статтею 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до статті 127 Статуту, солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна.
Солдат зобов`язаний, зокрема: підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою; у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття (ст.128 Статуту).
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX (далі - Закон №160-IX).
Згідно з частиною 1 статті 3 цього Закону, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Відповідно до частини 2 статті 3 Закону №160-IX, умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 6 Закону №160-IX, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону №160-ІХ, розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.
Згідно з частинами 1-3 статті 8 Закону №160-ІХ, посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
Частинами 6, 7 статті 8 Закону №160-ІХ визначено, що за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.
Відповідно до частин 1, 2 статті 10 Закону №160-ІХ, відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону №160-ІХ, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Повертаючись до обставин справи, суд встановив, що на підставі рапорту командира стрілецької роти (з ООВДО №28) капітана ОСОБА_2 та з метою встановлення фактів, причин завдання шкоди державі, її розміру та винних осіб, наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 27.08.2025 №2317 у військовій частині НОМЕР_4 проведено службове розслідування за фактом втрати військового майна увіреного солдату ОСОБА_1 .
За результатами проведеного службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_4 22.09.2025 затверджено висновок службового розслідування. 02.10.2025 року за підсумками службового розслідування видано наказ командира військової частини НОМЕР_4 №2691. Згідно пункту другого даного наказу визначено притягнути до повної матеріальної відповідальності солдата ОСОБА_1 відповідно до частини 1 та 2 статті 3 Закону України 03.10.2019 №160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Матеріали справи підтверджено, що за період проходження військової служби відповідач був забезпечений речовим (інвентарним) майном тимчасового користування, а саме:
- АМВІ (сумка-укладка (футляр підсумок для АМВІ)» - 1 шт вартістю 268 грн. 57 коп.;
- Джгут кровоспинний «Дніпро» ІІ генерація - 1 шт. вартістю 492 грн. 60 коп.;
- Бандаж (перев`язувальний пакет з кровоспинною серветкою) - 1 шт. вартістю 225 грн. 75 коп.;
- Кровоспинний засіб Z-складений просочений гемост. розчином - 1 шт. вартістю 304 грн. 95 коп.;
- Рукавички медичні латексні оглядові стерильні - 1 пара, вартістю 3 грн. 21 коп.;
- Мішок спальний - 1 шт. вартістю 2 100 грн. 00 коп.;
- Сидіння польове ізоляційне - 1 шт. вартістю 115 грн. 00 коп.;
- Костюм вітровологозахисний демісезонний - 1 шт. вартістю 1 137 грн. 98 коп.;
- Килим спальний польовий ізоляційний - 1 шт. вартістю 640 грн. 00 коп.;
- Чоботи резинові (гумові) - 1 пара вартістю 498 грн. 36 коп.;
- Сумка підсумок для предметів особистої гігієни - 1 шт. вартістю 670 грн. 00 коп.;
- Окуляри захисні балістичні - 1 шт. вартістю 1 460 грн. 00 коп.;
- Костюм літній польовий (штани, кітєль підмін. форма «турка») - 1 комплект вартістю 600 грн. 00 коп.; 
- Наколінники тактичні бойові - 1 пара вартістю 549 грн. 00 коп.;
- Налокітники тактичні бойові – 1 пара вартістю 449 грн. 00 коп.;
- Рюкзак бойовий індивідуальний - 1 шт. вартістю 1 786 грн. 00 коп.;
- Ліхтарик польовий індивідуальний NEXTORCH VT30 - 1 шт. вартістю 1 200 грн. 00 коп.;
- Лопата піхотна з чохлом - 1 шт. вартістю 29 грн. 80 коп.; 
Видача вище вказаного майна під особистий підпис відповідачу підтверджується записами в журналі обліку медичних аптечок стрілецької роти (з ООВДО №28) 2 СБ (з ООВДО) військової частини НОМЕР_4 , в книзі №264 РС обліку речового майна, яке видається в тимчасове користування стрілецькій роті (з ООВДО №28) 2 СБ (з ООВДО) військової частини НОМЕР_4 , в книзі №226 тимчасової видачі майна стрілецької роти (з ООВДО №28) 2 СБ (з ООВДО) по інженерній службі військової частини НОМЕР_4 . 
Відповідно до довідки про вартісну оцінку завданої шкоди військового майна медичної служби секції тилу (наказ командира частини від 27.08.2025 №2317) вартість військового майна, виданого відповідачу і ним не повернутого, складає 1295,08 грн.
Відповідно до довідки про вартісну оцінку завданої шкоди військового майна медичної служби секції тилу (вхід. №1475 від 20.08.2025) вартість військового майна, виданого відповідачу і ним не повернутого, складає 11205,34 грн.
Загальна вартість військового майна, виданого відповідачу і ним не повернутого, складає 12530, 22 грн.
Доказів погашення відповідачем матеріальної шкоди в зазначеному розмірі матеріали справи не містять, як і не містять доказів оскарження відповідачем у судовому порядку наказів про притягнення його до відповідальності та визначення розміру завданої шкоди.
Враховуючи встановлені судом обставини та норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути завдану державі шкоду у розмірі 12530,22 грн.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_4 кошти у розмірі 12530 (дванадцять тисяч п`ятсот тридцять) грн 22 коп. 

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду першої інстанції набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.