КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 760/33756/24

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/16230/2025
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2025 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,
суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П., 
при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 липня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Усатової І.А.,-

встановив:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.
Позивач просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в розмірі 1/6 з усіх видів доходу відповідача до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається у Вищому професійно-технічному училищі Пассау, Федеративна республіка Німеччина.
Донька проживає разом із ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 30 липня  2025 рокуу задоволенні названого позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
На адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 та він ОСОБА_2 надійшли клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності того, що  ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням.
Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими.
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у підготовчому класі Вищого професійно-технічного училища Пассау (Федеративна республіка Німеччина), що підтверджується долученою до матеріалів довідкою. Орієнтовний термін навчання - до липня 2025 року.
Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що донька проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Проживання та навчання в Німеччині потребує значних грошових коштів, донька не працює, навчається на денній формі навчання, стипендію не отримує.
Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Так, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Судом встановлено, що у зв`язку з навчанням, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати, як позивач, так і відповідач, оскільки донька сторін не має можливості працювати.
Встановивши, що донька сторін навчається упідготовчому класі Вищого професійно-технічного училища Пассау (Федеративна республіка Німеччина) до липня 2025 року, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, і має можливість надавати доньці таку допомогу, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 аліментів.
Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд вважає, що необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на обох батьків.
Враховуючи, що донька відповідача є повнолітньою, продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а також, що розмір призначених аліментів має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дитини і не повинен призводити до обмеження матеріальних прав, інтересів та потреб відповідача, колегія суддів вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку ОСОБА_2 щомісячно будуть достатніми для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
Досліджуючи такий критерій, як матеріальне становище платника аліментів, суд виходить з того, що відповідач є працездатний та має можливість працювати та отримувати заробітню плату, протилежного доказу суду не надано.
Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання доньки, колегія суддів приходить до висновку, що аліменти у розмірі у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку ОСОБА_2 щомісячно є необхідними для забезпечення належного утримання спільної дитини  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність наявності у ОСОБА_3 потреби щодо надання матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням.
Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно довідки Вищого професійно-технічного училища Пассау (Федеративна республіка Німеччина) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається упідготовчому класі, орієнтовний термін навчання - до липня 2025 року.
З метою надання представником ОСОБА_1 доказів навчання ОСОБА_3 станом на момент розгляду апеляційної скарги, в судовому засіданні, призначеному на 10 грудня 2025 року, колегією суддів оголошено перерву до 17 грудня 2025 року.
В судове засідання, призначене на 17 грудня 2025 року, представник ОСОБА_1 не з'явилась та звернулась до Київського апеляційного суду із заявою про розгляд апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.
Враховуючи вищевикладене та відсутність у матеріалах справи доказів навчання ОСОБА_3 починаючи із липня 2025 року, колегія суддів вважає, що із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 має бути стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 27 грудня 2024 року по 30 червня 2025 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 30 липня 2025 року ухвалено з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 211 грн 20 коп.; судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 816 грн 80 коп.
Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 
постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 липня 2025 рокускасувати.
Ухвалити нове рішення суду.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 27 грудня 2024 року по 30 червня 2025 року.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 211 грн 20 коп.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 816 грн 80 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 23 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов 

Судді: С.Г. Музичко 

Л.П. Сушко