ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9737/25 Справа № 213/429/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року                                                        м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.
сторони:
позивач - Комунальне підприємство «Кривбасводоканал»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу представника відповідачки адвоката Трофименко Марини Володимирівни на заочне рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2025 року, яке ухвалено суддею Мазуренком В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 05 березня 2025 року, -
ВСТАНОВИВ
У лютому 2025 року Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» (надалі – КП «Кивбасводоканал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, втрат від інфляційних процесів та 3% річних.
Позовна заява мотивована тим, що відповідачка ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка є споживачем послуг з централізованого водопостачанні та централізованого водовідведення, яке надає Комунальне підприємство ««Кривбасводоканал». Всупереч вимогам чинного законодавства, що регулює відносини у сфері надання комунальних послуг, відповідач систематично не сплачує вартість наданих послуг. Заборгованість відповідача за отримані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.04.2017 року по 31.12.2024 року становить 85355,72 грн., з них: основний борг у розмірі – 84695, 72 грн.; заборгованість з абонентської оплати у розмірі 660,00 грн.; 3% річних- 45,00 грн.; втрати від інфляції – 239,31 грн. Просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по справі.
Заочним рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2025 позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Комунального підприємства «Кривбасводоканал» заборгованість за отримані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01.04.2017 по 31.12.2024 року, а саме: основний борг у розмірі – 84695 (вісімдесят чотири тисячі шістсот дев`яносто п`ять) грн.72 коп.; заборгованість з абонентської оплати у розмірі 660 (шістсот шістдесят) грн.00 коп.; 3% річних- 45 (сорок п`ять) грн.00 коп.; втрати від інфляції – 239 (двісті тридцять дев`ять) грн. 31 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Комунального підприємства «Кривбасводоканал» судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.
Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 липня 2025 року залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі представник відповідачки адвокат Трофименко М.В. просила скасувати рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог КП «Кривбасводоканал», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не вручив відповідачці позовну заяву з ухвалою про відкриття провадження, чим позбавив можливості надати відзив на позовну заяву та заявити про застосування наслідків пропуску позивачем позовної давності. Зауважує, що суд своїми діями позбавив її права на доступ до правосуддя та не повідомив про час та місце розгляду справи.
Наголошує на тому, що відповідачка фактично не проживала в квартирі за місцем реєстрації з 15.06.2022 по 16.11.2023, а тому не споживала послуги позивача, однак перерахунку позивач не зробив. Облікового приладу в квартирі немає. Якість питної води є низькою, відповідачка вимушена купувати питну воду, але позивач поставляє технічну воду за ціною питної. 
Просила суд апеляційної інстанції стягнути судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу в розмірі 7000, 00 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази  надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи,  представник КП «Кривбасводоканал» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 05.04.2005 року та Витягом 36938015 Комунального підприємства «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно; та є побутовими споживачами послуг, які надає позивач за вказаною адресою. Відкрито особовий рахунок НОМЕР_3 . 
Відповідач вчасно оплату за надані послуги не здійснювала, внаслідок чого виникла заборгованість.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості за період з 01.04.2017 року по 31.12.2024 року становить 85355,72 грн., з них: основний борг у розмірі – 84695, 72 грн.; заборгованість з абонентської оплати у розмірі 660,00 грн.
Позивачем за період з 12.2021 року по 12.2024 року нараховані 3% річних- 45,00 грн.; втрати від інфляції – 239,31 грн.
Між сторонами склалися правовідносини, які стосуються належного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих комунальних послуг.        
 Статтею 67 ЖК України  передбачена плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до положень ст.68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-ІV від 24 червня 2004 року, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, передбачалось право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Пунктом 1 частини 3 вказаної статті Закону встановлено обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Згідно з частиною 1 статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" 2004 року, плата за послуги нараховується щомісячно.
Пунктами 17, 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, що діяв протягом часу спірних правовідносин,  було передбачено, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.  Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
Згідно з пунктом 21 вказаних Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.
01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з  Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать, в тому числі, комунальні послуги з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення.
Індивідуальний споживач – фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII).
Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону  встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом,  оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Як передбачено ст.9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором та не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.  
Встановлено, що договір про надання комунальних послуг між сторонами не укладено. Проте, відсутність такого договору не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача. Тому споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. 
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що протягом періоду заборгованості відповідачем здійснено часткову оплату послуг з водопостачання та водовідведення, а саме 3263,34 грн., субсидія складає – 2713,25 грн. 
Остаточна сума боргу складає 85355,72 грн. за період з 01.04.2017 року по 31.12.2024 року.
Суд правомірно розглянув справу в заочному порядку, оскільки судова повістка на ім`я відповідачки повернулася до суду з поміткою «адресат відсутній за місцем проживання» (а.с.29). Жодних клопотань відповідачкою заявлено не було. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у встановлені законом строки не вносила плату за отримані житлово-комунальні послуги, а тому заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку. Також, суд дійшов висновку, що на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3% річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим, враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідач у встановлені законом строки не вносила плату за отримані житлово-комунальні послуги, КП «Кривбасводоканал» має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних  за період прострочки виконання зобов`язань.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до ст. 22 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.
Відповідно до п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.
Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», проживаючи та/або зареєстровані у квартирі/будинку споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , а тому зобов`язана нести витрати по її утриманню не залежно від місця фактичного проживання, у зв`язку з чим колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що вона фактично проживала певний час за іншою адресою, як такі, що не мають правового значення для вирішення даного спору.
Предметом даного спору є стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Кривбасводоканал» до квартири АДРЕСА_2 , за період з 01.04.2017 року по 31.12.2024 року.
Бухгалтерською довідкою по особовому рахунку № НОМЕР_3 по квартирі АДРЕСА_2 підтверджено факт не внесення за вказаний період оплати за послуги водопостачання та водовідведення (а.с.9-11), у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 року по 31.12.2024 року.
Крім того, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3% річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідачі у встановлені законом строки не вносили плату за надані позивачем житлово-комунальні послуги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для про задоволення позовних вимог КП «Кривбасводоканал» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних  за період прострочки виконання зобов`язань з відповідачки ОСОБА_1 .
Представник відповідачки в апеляційній скарзі просить відмовити КП «Кривбасводоканал»  в задоволенні заявлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості з неї у зв`язку з чим заявила про застосування позовної давності у суді апеляційної інстанції.
Проте в даному випадку не можна застосувати наслідки пропуску строку позовної давності з огляду на таке.
Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року.
Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 №383 до 30 червня 2023 року.
Отже, встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023.
Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.
Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено зокрема п.19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону№3450-IXвід 08.11.2023) встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Тобто, пропущеною слід вважати позовну давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року.
Строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважається продовженим на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупиненим на строк дії воєнного стану в Україні (Постанова Дніпровського апеляційного суду від 09.10.2024 року (провадження № 22-ц/803/8295/24 Справа № 185/615/24)).
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності відмови у перерахунку суми боргу відповідачки у зв`язку з тим, що вона не проживала в квартирі деякий час і не споживала послуги позивача, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне. Згідно до п. 29 вищезазначених Правил №630 передбачено, що споживач має право на несплату вартості послуг у період тимчасової відсутності споживача у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування вентилів у квартирі та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за письмовою заявою. Проте відповідачкою відповідного звернення до позивача про відключення та опломбування на період її тимчасової відсутності здійснено не було.
       За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для перерозподілу судових витрат немає.
Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу представника відповідачки адвоката Трофименко Марини Володимирівни залишити без задоволення.
Заочне рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 01 грудня 2025 року.

Головуючий: 
Судді: