Сквирський районний суд Київської області 

Справа № 376/3734/25
Провадження № 3/376/72/2026 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
19 січня 2026 року Суддя Сквирського районного суду Київської області Батовріна І.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі батальйон №2 про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає в АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 від 26.02.2014 року, 
За ч. 3 ст. 173-2 КУпАП,
ВСТАНОВИЛА:
08.12.2025 року о 18:00 в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 повторно протягом року вчинила домашнє насильство психологічного та фізичного характеру( що не спричинило тылесних ушкоддень) відносно свого колишнього чоловіка ОСОБА_3 , що виражалось в ображанні нецензурною лайкою, шарпанні за одяг та штовханні, чим завдала шкоди психологічному та фызичному здоров`ю потерпылого. 
У судове засідання ОСОБА_2 з`явилась, провину визнала, вказала що їх дії були обоюдними.
Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд приходить до наступного висновку.
При прийнятті рішення за наслідками розгляду справи суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що процесуальні особливості справ про адміністративні правопорушення прирівнюються до кримінального процесуального законодавства.
Так, згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто наявність усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення. Відсутність одного з елементів юридичних ознак складу правопорушення не утворює складу правопорушень.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII (далі Закон) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно із п. 14 ч. 1 статті 1 даного Закону передбачено, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, психічному здоров`ю особи.
За вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення настає відповідальність за частиною 1 ст.173-1 КУпАП.
Відповідальність за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП настає за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою чи другою цієї статті.
Вина ОСОБА_2 окрім її пояснень про визнання вини наданих суду в письмових заявах, доводиться також і іншими належними та допустимими доказами у відповідності до вимог ст.251 КУпАП, а саме даними, що містяться у:
- протоколі про адміністративне правопорушення: серії ВАД № 331823 від 03.12.2025;
- рапортах інспекторів де зазначено про обставини здійснення неправомірної поведінки;
- постанові Сквирського районного суду Київської області від 29.04.2025 за №376/987/25.
Вважаю, що у діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, його майновий стан. Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП особа, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачує судовий збір у розмірі, визначеному п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір». 
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 33-35, 39-1, 40-1, 173-2, 221, 251, 266, 283-285, 294, 307, 308 КУпАП,суддя,-
ПОСТАНОВИЛА:
Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП і застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 1020 грн.
Штраф необхідно внести через установу банку України на розрахунковий рахунок: Отримувач: ГУК у Київській обл/Сквирська міс/21081100; Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37955989; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Номер рахунку: UA148999980313010106000010844; Код класифікації доходів бюджету: 21081100.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 665.60 грн. за ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення на користь держави в особі ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувачаКазначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106.
Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом десяти днів.
Строк пред`явлення до виконання – три місяці з дня набрання постанови законної сили.

    Суддя     	    І. Г. Батовріна