ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року	справа № 380/21699/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Суть справи.
До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі - позивач) з позовом до Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 22.12.2025, виклала такі позовні вимоги:
- визнати протиправними дії Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби України щодо відмови в оформленні та видачі паспортів громадянина України у формі книжечки неповнолітнім ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
- зобов?язати Західне міжрегіональне управління ДМС України оформити та видати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 паспорти громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ.
Ухвалою суду від 03.11.2025 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 21.11.2025 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач у встановлений строк недоліки позовної заяви усунула належним чином.
Ухвалою суду від 12.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.
Ухвалою суду від 22.12.2025 відмовлено в задоволенні заяви Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про закриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 22.12.2025 замінено відповідача у справі на Західне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України.
Ухвалою суду від 19.01.2026 повернуто без розгляду заяву позивача «про усунення недоліків позовної заяви», в якій позич просила замінити відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є людиною живою жінкою Наталією з правами громадянки Республіки України, ОСОБА_1 , зверталася усно і письмово до відповідача, в яких позивач її син та донька вимагали розробку та видачу належним чином паспорта громадянина України у формі книжечки (старого) зразка без «біометрії та цифровізації» для дітей, враховуючи релігійні переконання та «необхідні знання, що до небезпеки електронно-цифрових, біометричних документів та відсутності будь-якого захисту елктронно-цифрових даних про (Людей, громадян, та фіз. осіб - всі три категорії є абсолютно різні з абсолютно різними правами та обов`язками та різною правосуб`єктністю)», однак отримали відмову.
Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказав, що при перевірці в пошуку за підсистемою ЄІАС УМП про отримання паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, оформленого засобами ЄДДР (ID та/або ЗП) на громадян виявлено, що 25.05.2022 громадянка ОСОБА_1 звернулася за оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон своєму сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заява анкета із внесеними біометричними даними НОМЕР_5. Вказаному громадянину присвоєно УНЗР - НОМЕР_3. Також, 25.05.2022 громадянка ОСОБА_1 звернулася за оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон своїй доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заява анкета із внесеними біометричними даними НОМЕР_6. Вказані громадянці присвоєно УНЗР - НОМЕР_4. Крім цього, вказано, що у Золочівському відділі ЗМУ ДМС розглянуто звернення №18/4625-25 від 23.09.2025 щодо відмови від оформлення паспорта громадянина України у формі картки та вимоги щодо оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки та повідомлено громадянку ОСОБА_1 , відповідь №4625-148/4625-25 від 02.10.2025. Зауважує, що в заявах-анкетах дітей вказано «я, ОСОБА_4 прошу внести до Єдиного державного демографічного реєстру таку інформацію про особу, інтереси якої я представляю: у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон». Паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформлюється виключно із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, до якого вноситься інформація щодо ідентифікації осіб, які звернулися для оформлення такого паспорта (автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі). Отже, персональні дані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вже були внесені до Єдиного державного демографічного реєстру на підставі заяв-анкет НОМЕР_5 від 25.05.2022 та НОМЕР_6 від 25.05.2022 за згодою ОСОБА_1 ОСОБА_2 присвоєний УНЗР НОМЕР_3, так само як і ОСОБА_3 - НОМЕР_4, які не змінюються при наступних операціях у Реєстрі, а тому, відмова Золочівського відділу ЗМУ ДМС у видачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 паспортів зразка 1994 року є правомірною. Також, зазначив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не в повній мірі дотримана процедура звернення за адміністративною послугою щодо віку заявника (суб`єкта звернення), зокрема, що стосується ОСОБА_2 , який згідно законодавчих вимог, зобов`язаний особисто після досягнення 16-річного віку звертатися з питань документування паспортом у формі книжечки зразка 1994 року, а також, не в повному обсязі подано документи та інформацію, необхідні для оформлення й видачі паспорта, що не створює правових підстав для надання адміністративної послуги з оформлення паспорту громадянина України.
Зауважив, що позиція та аргументи позивача обґрунтовані висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 в зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18), проте це помилково, оскільки справа №380/21699/25 не відповідає ознакам типової справи для даної зразкової справи. Предметом розгляду справи №806/3265/17 є порушене право мати паспорт в альтернативній формі особі, яка не надавала згоду на обробку персональних даних, оскільки побоюється у зв`язку зі своїми переконаннями настання «тяжких» негативних наслідків в результаті майбутнього внесення персональних даних до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - ЄДДР) та присвоєння Унікального номеру запису в Реєстрі (далі - УНЗР). Проте позивач вже оформила паспорт громадянина України для виїзду за кордон неповнолітньому сину ОСОБА_2 та доньці ОСОБА_3 , надавши при цьому згоду на обробку персональних даних засобами ЄДДР, і УНЗР у Реєстрі відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вже сформовано, які не змінюються при наступних операціях у Реєстрі. Про жодні релігійні переконання, до якої саме релігійної громади належать позивач та її неповнолітні діти, а також парафіянами якої церкви вони є, позивач не зазначає, жодні докази відсутні. Таким чином, неможливо визначити мету отримання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 паспортів зразка 1994 року у формі книжечки.
Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Також, вказала, що ознайомилася із відзивом, в якому «надзвичайно чітко прослідковується бажання «ДМС» ввести Суд в оману, на підстав: 1) Вигаданих підстав для відмови; 2) Перекручують правову позиці. ВПВС; 3) Маніпулюють «передчасністю позову»; 4) Вигадують поняття «відживаюча дія»; 5. Підміняють предмет спору».
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).
Суд на підставі позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, а також долучених письмових доказів,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 разом із неповнолітніми дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася 25.05.2022 до Золочівського відділу ГУДМС України у Львівській області та подали заявки-анкети НОМЕР_5 та НОМЕР_6 з метою оформлення дітям у віці 12-ти та 14-ти років паспортів громадян України для виїзду за кордон. У заявках-анкетах вказано, що «я, ОСОБА_4 прошу внести до Єдиного державного демографічного реєстру таку інформацію про особу, інтереси якої я представляю: у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон». Також, вказано щодо внесення відцифрованих відбитків пальців рук обох дітей.
Позивач вказує, що у вересні 2025 року разом із неповнолітніми дітьми звернулася до Золочівського відділу ГУДМС України у Львівській області з метою оформлення паспортів громадян України затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. У заяві позивач окрім виготовлення паспорта громадянина України у формі книжки, також виклала свої зауваження щодо форми та змісту зразка паспорта громадянина України 1994 року. Вимагала виготовлення паспорта у формі книжечки із виправленими помилками, які вказала позивач. До заяви позивач долучила «Додаток 2» скріншоти із невідомого джерела де російською мовою вказано зауваження щодо змісту та форми паспорта громадянина України зразка 1994 року та про те, що такий паспорт вважає сувеніром. Також, у таких скріншотах міститься належна форма та зміст, на думку автора такої публікації, паспорта «громадянина Республіки Україна».
За результатами розгляду звернення відповідач листом від 02.10.2025 №4625.148/4625-25 повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для оформлення паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки. Також, вказано, що син позивача ОСОБА_2 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , орган, що видав 4625, дата видачі 14.06.2022, УНЗР НОМЕР_3, донька ОСОБА_3 документована паспортом громадянина України для виїду за кордон серії НОМЕР_2 , орган, що видав 4625, дата видачі 14.06.2022, УНЗР НОМЕР_4.
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулася за захистом прав неповнолітніх дітей до суду.
Вирішуючи справу, суд керується таким.
Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Частиною першою статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України, зокрема, визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України від 18.01.2001 №2235-III «Про громадянство України» (далі - Закон №2235-ІІІ) документом, що підтверджує громадянство України є паспорт громадянина України.
Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII (далі - Положення №2503-ХІІ) затверджено Положення про паспорт громадянина України.
Пунктами 2, 3 Положення №2503-XII визначено, що паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Відповідно до пункту 12 Положення №2503-XII видача та обмін паспорта провадяться у місячний термін за місцем постійного проживання громадянина.
Пунктом 13 Положення №2503-XII встановлено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.
Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 №5492-VI (далі - Закон №5492-VI) визначено правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.
Відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України.
Частиною 4 статті 13 Закону №5492-VI передбачено, що особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому суб`єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія.
Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 статті 14 Закону № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.
Частиною 1 статті 16 Закону №5492-VI передбачено, що оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 21 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Згідно з частиною 7 статті 21 Закону №5492-VI до паспорта громадянина України вноситься така інформація: 1) назва держави; 2) назва документа; 3) ім`я особи; 4) стать; 5) громадянство; 6) дата народження; 7) унікальний номер запису в Реєстрі; 8) номер документа; 9) дата закінчення строку дії документа; 10) дата видачі документа; 11) уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); 12) місце народження; 13) відцифрований образ обличчя особи; 14) відцифрований підпис особи; 15) податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган). У разі наявності повідомлення про відмову від реєстраційного номера облікової картки платника податків проставляється слово «відмова».
Згідно з вимогами частин 1-4, 7 статті 22 Закону №5492-VI паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, і дає право цій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну. Кожен громадянин України не може мати більше двох паспортів громадянина України для виїзду за кордон.
Кожен громадянин України має право на отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Паспорт громадянина України для виїзду за кордон виготовляється у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій, та складається з м`якої обкладинки, 32 сторінок та сторінки даних.
До паспорта громадянина України для виїзду за кордон вноситься така інформація: 1) назва держави; 2) назва документа; 3) тип документа; 4) код держави; 5) номер документа; 6) ім`я особи; 7) громадянство; 8) дата народження; 9) унікальний номер запису в Реєстрі; 10) стать; 11) місце народження; 12) дата видачі документа; 13) уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); 14) дата закінчення строку дії документа; 15) відцифрований образ обличчя особи; 16) відцифрований підпис особи; 17) дані про перебування на консульському обліку (за бажанням особи або її представника, представника закладу, який виконує функції опікуна чи піклувальника над особою).
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) затверджено зразок бланка, технічного опису та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок №302).
Згідно з пунктами 1, 2, 3 Порядку №302 паспорт громадянина України (далі - паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.
Підпунктом 1 пункту 7 Порядку № 302 встановлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
Пунктами 14 Порядку №302 закріплено перелік інформації про особу, на ім`я якої оформляється паспорт, яка вноситься до заяви-анкети, а також документи, які подає заявник для оформлення паспорта.
За змістом пункту 19 Порядку №302 документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта подаються до центрів надання адміністративних послуг, державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, і його відокремлених підрозділів (далі - уповноважені суб`єкти), територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС.
Згідно з пунктом 32 Порядку №302 працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС не пізніше наступного дня після надходження до розгляду документів перевіряє повноту поданих заявником документів, зазначених у пунктах 35, 46 і 69 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства.
Відповідно до пункту 100 Порядку №302 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо: 1) особа не є громадянином України; 2) особа вже отримала паспорт (у тому числі паспорт зразка 1994 року), який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього; звернення для обміну протягом одного місяця до дати закінчення строку дії паспорта; непридатності для подальшого використання); 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави, органів місцевого самоврядування або підприємств, установ та організацій, не підтверджують надану заявником інформацію; 4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта; 5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта; 6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.
Також, постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) затверджено зразок бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, його тимчасового затримання та вилучення (далі - Порядок №152).
Згідно з пунктами 1 та 2 Порядку №152 паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім`я якої він оформлений, і дає право такій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну. Паспорт для виїзду за кордон виготовляється у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій.
Кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон.
Згідно з пунктом 7 Порядку №152 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються: 1) особі, яка досягла 16-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто; 2) особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників, у тому числі осіб, уповноважених відповідно до законодавства інших держав на представлення інтересів дитини щодо оформлення паспорта для виїзду за кордон (далі - законні представники); 3) особі, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я та яка потребує термінового лікування за кордоном, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, або особі, щодо якої наявний висновок про необхідність направлення особи із складових сил оборони або сил безпеки, постраждалої у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на лікування за кордон, - на підставі заяви-анкети особи або її законного представника.
Пунктами 14 Порядку №152 закріплено перелік інформації про особу, на ім`я якої оформляється паспорт для виїзду за кордон, яка вноситься до заяви-анкети, а також документи, які подає заявник для оформлення паспорта.
Документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон в Україні подаються до центрів надання адміністративних послуг, державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, і його відокремлених підрозділів (далі - уповноважені суб`єкти), територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС (пункт 19 Порядку №152).
Відповідно до пункту 35 Порядку №152 заявник для оформлення паспорта для виїзду за кордон в Україні подає такі документи: 1) паспорт громадянина України (для особи, яка досягла 14-річного віку та проживає в Україні); 2) свідоцтво про народження (за наявності) або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (за наявності), або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави, - у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон особі, яка не досягла 14-річного віку. Якщо батьки або один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, також подається довідка про реєстрацію особи громадянином України (у разі оформлення вперше паспорта для виїзду за кордон із застосуванням засобів Реєстру); 3) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у тому числі документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави, який підтверджує повноваження особи на представлення інтересів дитини щодо оформлення паспорта для виїзду за кордон, - у разі подання документів законним представником, крім випадків, коли законним представником є один із батьків; 4) документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати; 5) у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон особі, яка не досягла 12-річного віку, або особі, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я та яка потребує термінового лікування за кордоном, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, або особі, щодо якої наявний висновок про необхідність направлення особи із складових сил оборони або сил безпеки, постраждалої у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на лікування за кордон, - може бути подано одну кольорову фотокартку розміром 10-15 сантиметрів для внесення відцифрованого образу обличчя особи шляхом сканування.
Після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт для виїзду за кордон (пункт 43 Порядку №152).
Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, закордонна дипломатична установа має право відмовити заявнику в оформленні або видачі паспорта для виїзду за кордон, якщо: 1) особа не є громадянином України; 2) стосовно видачі паспорта для виїзду за кордон звернулася особа, яка не досягла 16-річного віку, або її законні представники/уповноважена особа, які не мають документального підтвердження повноважень на отримання паспорта для виїзду за кордон; 3) особа вже отримала два паспорти для виїзду за кордон, які є дійсними на день звернення (крім випадків, передбачених пунктом 22 цього Порядку); 4) заявник подав не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта для виїзду за кордон; 5) дані, отримані з відомчих інформаційних систем, баз даних Реєстру, картотек, наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави, органів місцевого самоврядування або підприємств, установ та організацій, не підтверджують інформацію, надану заявником (пункт 82 Порядку №152).
Окрім цього, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 №456 затверджений Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.06.2019 №620/33591 (далі - Тимчасовий порядок №456).
Пункт 1 розділу I «Загальні положення» Тимчасового порядку №456 визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.
Паспорт оформлюється з використанням бланка паспорта громадянина України зразка, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.1994 №353 «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України» (пункт 2 розділу I «Загальні положення» Тимчасового порядку №456).
Розділом IІІ Тимчасового порядку №456 врегульовано порядок оформлення паспорта вперше.
Пунктом 1 розділу IІІ «Оформлення паспорта вперше» Тимчасового порядку № 456 встановлено, що для оформлення паспорта особа, яка досягла 16-річного віку, або її законний представник (далі - заявник) подає:
1) заяву;
2) рішення суду;
3) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави;
4) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків (або одного з них), що на момент народження особи перебували(в) у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або в разі, якщо батьки (чи один із батьків) такої особи на момент її народження були (був) іноземцями(ем) або особами(ою) без громадянства, або в разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України;
5) дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см;
6) довідку про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання особи;
7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);
8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).
Також, пунктами 2, 3 розділу IІІ «Оформлення паспорта вперше» Тимчасового порядку №456 встановлено обов`язок працівника територіального підрозділу ДМС здійснити перевірку факту оформлення довідки про реєстрацію особи громадянином України за обліками територіального органу ДМС та відомостей про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання, поданих заявником.
Приписами статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З доказів у справі суд встановив, що ОСОБА_1 разом із неповнолітніми дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася 25.05.2022 до Золочівського відділу ГУДМС України у Львівській області та подали заявки-анкети НОМЕР_5 та НОМЕР_6 з метою оформлення дітям у віці 12-ти та 14-ти років паспортів громадян України для виїзду за кордон. У заявках-анкетах вказано, що «я, ОСОБА_4 прошу внести до Єдиного державного демографічного реєстру таку інформацію про особу, інтереси якої я представляю: у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України для виїзду за кордон». Також, вказано щодо внесення відцифрованих відбитків пальців рук обох дітей.
Позивач у вересні 2025 року разом із неповнолітніми дітьми звернулася до Золочівського відділу ГУДМС України у Львівській області з метою оформлення паспортів громадян України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. У заяві позивач окрім виготовлення паспорта громадянина України у формі книжки, також виклала свої зауваження щодо форми та змісту зразка паспорта громадянина України 1994 року. Вимагала виготовлення паспорта у формі книжечки із виправленими помилками, які вказала позивач. До заяви позивач долучила «Додаток 2» скріншоти із невідомого джерела, де російською мовою вказано зауваження щодо змісту та форми паспорта громадянина України зразка 1994 року та про те, що такий паспорт вважає «сувениром». Також, у таких скріншотах міститься належна форма та зміст, на думку автора такої публікації, паспорта «громадянина Республіки Україна».
Однак суд зауважує, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу щодо наявності правових підстав для видачі її доньці паспорта у формі книжечки.
Водночас відповідачем надано до суду докази, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ще у 2022 році разом із законним представником (матір`ю ОСОБА_1 ) зверталися із заявами-анкетами щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон під час оформлення якого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проставлено власноруч підписи та надано, зокрема, відбитки пальців. При цьому, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 присвоєно унікальні номери запису в Реєстрі, які є незмінними.
В контексті встановлених обставин справи суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Закону №5492-VI особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому суб`єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія. Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 7 Закону №5492-VI відцифровані відбитки пальців рук особи (у разі оформлення паспорта громадянина України) здійснюються за згодою особи.
Тобто, у разі оформлення паспорта громадянина України у вигляді ID-картки позивач вправі відмовитись від внесення відцифрованих відбитків пальців рук, а тому, обсяг внесення біометричних даних буде відповідати обсягу, які вже містяться у Реєстрі.
Подібна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 08.06.2023 у справі №380/5977/21.
Однак слід звернути увагу, що у цій справі законний представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час виготовлення їм паспортів громадян України для виїзду за кордон надала згоду на внесення інформації в Єдиний державний демографічний реєстр, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 внесено відцифровані відбитки пальців рук до безконтактного електронного носія такого паспорта. Отже, у Реєстрі міститься біометричні дані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а їм присвоєно унікальні номери запису в цьому Реєстрі, які є незмінними.
Також, суд погоджується із покликання відповідача, що справа яка розглядається не відповідає вимогам зразкової справи №806/3265/17, оскільки обставини та предмети спору таких справи є різні.
Висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 у справі №806/3265/17 (зразкова справа) стосуються інших правовідносин, а саме: права позивача на виготовлення паспорта у традиційній формі книжечки зразка 1994 року (внутрішній паспорт громадянина України) виключно з огляду на його релігійні переконання для особи, яка ніколи не зверталася за оформленням біометричних документів.
Водночас у цій справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом із законним представником уже зверталися за оформлення документа (паспорта для виїзду за кордон), який оформлений із внесення біометричних даних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Реєстру.
Отже, з огляду на встановлені обставини суд вважає безпідставними покликання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 19.09.2018 в зразковій справі №806/3265/17, як на правомірну підставу відмови її дітей від отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки при наявності у Реєстрі персональних, у тому числі біометричних, даних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та присвоєних унікальних номерів записів в цьому Реєстрі, які є незмінними.
Також, суд критично оцінює покликання позивача про те, що вона та її діти не надавали жодних дозволів для внесення персональних даних та особистої інформації до Реєстру та категорично заборонили здійснювати внесення таких даних під час розробки та видачі «Закордонних-паспортів», оскільки такі покликання не відповідають дійсності.
Відповідачем надано до суду заявки-анкети НОМЕР_5 та НОМЕР_6 від 25.05.2022 зміст яких свідчить, що законний представник дітей надала згоду на внесення інформації в Єдиний державний демографічний реєстр. Окрім цього, обидві заяви мають власноруч проставлені підписи дітей та їх законного представника. Отже, із змістом заяв-анкет позивача та її діти ознайомлені.
Також, у позовній заяві позивач вказала про звернення до органів Національної поліції про «факт незаконної обробки персональних даних оскільки тільки зараз ми дізналися, на скільки це не безпечно та незаконно, й всупереч нашої волі вона внесли ПД до (УНЗР та ЄДДР).
Однак до суду не надано жодних належних та допустимих доказів звернення позивача до органів Національної поліції щодо вказаного факту, проведення передбачених законом дій та прийняття будь-якого рішення (ухвал, постанов, вироків) за результатами проведення таких.
Окрім цього, слід зазначити, що позивач разом із дітьми 20.09.2025 звернулися до відповідача із заявою довільної форми, в якій просили оформити і видати паспорта громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення №2503-XII. Окрім виготовлення паспорта громадянина України у формі книжки, також позивач виклала свої зауваження щодо форми та змісту зразка паспорта громадянина України 1994 року. Вимагала виготовлення паспорта у формі книжечки із виправленими помилками, які вказала позивач. До заяви долучила «Додаток 2» скріншоти із невідомого джерела де російською мовою вказано зауваження щодо змісту та форми паспорта громадянина України зразка 1994 року та про те, що такий паспорт вважає «сувениром». Також, у таких скріншотах міститься належна форма та зміст, на думку автора такої публікації, паспорта «громадянина Республіки Україна».
Верховний Суд у постанові від 21.08.2020 під час розгляду адміністративної справи №260/99/19 вказав, що реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.
Суд зауважує, що подана позивачем заява за своєю суттю і формою не є підставою для оформлення паспорта громадянина України, процедура якого визначена Положенням №2503-XII.
Відповідач надав позивачу відповідь на її звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян». Тобто, рішення про відмову позивачу в оформленні та видачі її дітям паспорта у формі книжечки відповідачем не приймалось.
З огляду на викладене та встановлені обставини справи, суд висновує, що відповідач відмовляючи у видачі доньці позивачу паспорта громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки діяв в межах своїх повноважень та відповідно до норм чинного законодавства.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог. Отже, у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Відповідно до статті 139 КАС відшкодування судових витрат позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено повністю, не передбачено.
Керуючись статтями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 293, 295 КАС України, суд, -
в и р і ш и в :
1. У задоволенні позову відмовити повністю.
2. Судовий збір покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

  Суддя	  Кравців Олег Романович