П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/34133/25	

Перша інстанція суддя Радчук А.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Яковлєва О.В.,
суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- визнання протиправною бездіяльність щодо неналежного розгляду заяви від 25 вересня 2025 року ОСОБА_1 про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
- зобов`язання розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 вересня 2025 року про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з урахуванням висновків суду.
Крім того, позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, шляхом встановлення заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також його структурним підрозділам вчиняти будь-які дії щодо призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до набрання законної сили судового рішення у даній справі.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, позивачем подано апеляційну скаргу з вимогами про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про забезпечення позову.
З доводів апеляційної скарги вбачається, що позивач вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у даній справі, так як у межах спірних правовідносин позивач має право на відстрочку від призову під час мобілізації.
Також, згідно доводів апеляційної скарги, без застосування заходів забезпечення позову виникне ситуація неможливості виконання рішення суду та існує загроза порушення прав позивача.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарги не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 10 жовтня 2025 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що у позивача наявне право на відстрочку від призову на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки він здійснює постійний догляд за хворим батьком. 
В свою чергу, за наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про відсутність підстав для забезпечення позову у даній справі, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.
Так, згідно ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 вказаної статі встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Колегією суддів встановлено, що у даній справі позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо неналежного розгляду заяви від 25 вересня 2025 року про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Крім того, позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення адміністративного позову у зв`язку з наявністю у нього суб`єктивного переконання, що у межах спірних правовідносин існує пряма загроза порушення його прав та інтересів можливою мобілізацією до Сил безпеки й оборони України під час дії воєнного стану в Україні.
Тому, позивач просить встановити заборону ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також його структурним підрозділам вчиняти будь-які дії щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили судового рішення у даній справі.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, правовий інститут забезпечення адміністративного позову має застосовуватися лише у виключних випадках та за умови існування обґрунтованої небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам особи до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадках, якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
В даному випадку, колегія суддів, у межах розгляду питання про забезпечення адміністративного позову, який обґрунтовується неналежним розглядом заяви позивача про надання відстрочки від призову, не може вирішувати питання наявності у позивача права на відстрочку від призову за ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
В свою чергу, позбавлення позивача обов`язків, встановлених ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», лише за фактом подання ним адміністративного позову з вимогами до ІНФОРМАЦІЯ_1 , без дослідження усіх обставин та доказів у справі, на переконання колегії суддів, матиме наслідком фактичне вирішення цього спору на стадії розгляду заяви про забезпечення позову, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Крім того, колегія суддів зазначає, що вимоги позовної заяви про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву позивача від 25 вересня 2025 року про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а також вимоги заяви про забезпечення позову щодо встановлення заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти будь-які дії щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації, не є співмірними.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення позову у даній справі.
При цьому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач  		О.В. Яковлєв	
Судді	   	А.В. Крусян    О.А. Шевчук