Справа № 359/4525/25
Провадження № 2/359/2548/2025

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Яковлєвої Л.В.,
при секретарі Бокей А.В., 
розглянувши y відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
встановив :
16 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача Балашов В.В. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просить Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5 Б, оф. 5, Код ЄДРПОУ 41904846) заборгованість за кредитним договором №4/1080101 від 17 вересня 2019 року у розмірі 46 561,99 грн. (сорок шість тисяч п`ятсот шістдесят одна грн. 99 коп.); судові витрати, які поніс позивач у зв`язку з розглядом судової справи в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 вересня 2019 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 був укладений Комплексний договір №4/1080101, за яким АТ «Креді Агріколь Банк» зобов`язалось надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 49715,60 гривень, а відповідач зобов`язався протягом 60 місяців повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 15% річних. АТ «Креді Агріколь Банк» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав  ОСОБА_1  грошові кошти у розмірі 49715,60 гривень. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, у зв`язку з чим у нього виник борг у розмірі 46561,99 грн. 
29 серпня 2023 року між ТОВ «Глобал Спліт» та АТ «Креді Агріколь Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги №4-2023, за умовами якого до ТОВ «Глобал Спліт» перейшло право грошової вимоги до  ОСОБА_1  за кредитним договором №4/1080101 від 17 вересня 2019 року. Відповідач відмовляється добровільно в позасудовому порядку сплатити заборгованість, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом з метою захисту майнових прав.
Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом та повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.
Належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи представник позивача до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Натомість подав до суду заяву. якою просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв чи клопотань, відзиву на позов до суду не направив. 
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно вимог ст. 223, 280, ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення.
За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. 
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, прийшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).
Сторони, згідно ст. 627 ЦК України, є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Судом встановлено, що 17 вересня 2019 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 було укладено Комплексний договір №4/1080101, за умовами якого АТ «Креді Агріколь Банк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 49715,60 грн., а ОСОБА_1 зобов`язався протягом 60 місяців повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 15 % річних (а.с. 61-63).
Згідно п. 2.2 кредитного договору, позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти за комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості. Сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів комісії в день повернення кредиту. У випадку, якщо припадає на неробочий день, то сплатити попередній робочий день
За змістом п. 2.3 кредитного договору, підписанням договору позичальник підтверджує, що він у письмовій формі і повному обсязі отримав від банку інформацію, визначену ЗУ «Про споживче кредитування» та/або іншими нормативно-правовими актами, що регулюють це питання.
У п. 2.4 кредитного договору вказано, що позичальник відповідає за виконання зобов`язань за договором усім своїм майном та коштами, на які може бути звернено стягне порядку, встановленому чинним законодавством України
Відповідно вимог п. 2.6 кредитного договору, банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також за договорами про забезпечення, будь-якій третій особі і повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено договори про забезпечення як необхідна або яку банк вважатиме доцільною
Згідно п.п. 3.1, 3.2 кредитного договору, у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісіями (у разі їх наявності) згідно умов договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, з урахуванням особливостей, визначених ЗУ «Про споживче кредитування»; у разі порушення позичаль-ником без поважних причин, вимог п.п. 2.2.3-2.2.9 Правил, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 1% від суми кредиту, визначеної в п. 1.1 кредитного договору за кожний випадок порушення.
АТ «Креді Агріколь Банк» виконав своє грошове зобов`язання та надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 49715,60 грн., що підтверджується випискою по рахунку за період з 17 вересня 2019 року по 17 вересня 2024 року (а.с. 31-60).
За змістом вимог ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у строк, передбачений у зобов`язанні та відповідно до вимог закону.
Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У частині 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатили процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).
За змістом ч. 3-4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За правилами ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно вимог ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
В свою чергу, у ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).
Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослід-ження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
У частині 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.
Встановлено, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала грошове зобов`язання за договором № 4/1080101, тому у неї виникла заборгованість у розмірі 46561,99 грн., з яких : строкова заборгованість у розмірі 0,00 грн., прострочена заборгованість у розмірі 20054,48 грн., заборгованість по нарахованим відсотками – 0,00 грн., заборгованість по простроченим відсоткам – 4781,77 грн., рахунок комісії : 0,00 грн., рахунок простроченої комісії – 21 725,74 грн. 
29 серпня 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» уклав з ТОВ «Глобал Спліт» договір про відступлення права вимоги №4-2023, згідно якого АТ «Креді Агріколь Банк» зобов`язався відступити на користь ТОВ «Глобал Спліт» права вимоги до боржників за кредитними договорами, а ТОВ «Глобал Спліт» зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с. 15-29).
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитними договорами.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 4-2023 від 29 серпня 2023 року у розмірі 46561,99 грн.
Згідно ч. 1 ст. 133 та ч.1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
З платіжної інструкції від 10 квітня 2025 року вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Глобал Спліт» сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позов задоволено в повному обсязі, а тому з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 10-13, 76-81, 133, 141, 223, 258-259, 263, 365, 268, 353 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором №4/1080101 від 17 вересня 2019 року у розмірі 46561 (сорок шість тисяч п`ятсот шістдесят одна) гривня 99 (дев`яносто дев`ять) копійок, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», місцезнаходження : 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5-Б оф. 5, код ЄДРПОУ 41904846.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 19 жовтня 2004 року Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП – НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 . 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст заочного рішення суду виготовлено 14 січня 2026 року.

Суддя   Л.В. Яковлєва