ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/28593/25
Провадження № 22-ц/820/421/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Кошельник В.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 грудня 2025 року, суддя Хараджа Н.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна, представник - Верховний Суд, про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У жовтні 2025 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до держави України в особі Верховного Суду про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000000 грн., заподіяної у зв`язку із постановленням ухвали Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Литвиненко І.В., Грушицького А.І., Петрова Є.В. від 22.09.2025 про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №686/7786/25.
Зазначив, що вказаною ухвалою Верховним Судом у складі відповідної колегії суддів порушено його право на справедливий суд, унеможливило доступ позивача до правосуддя для захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.12.2025 провадження у справі було закрито.
Суд вказав, що оскарження будь-яких дій судді щодо здійснення ним правосуддя не може відбуватися шляхом ініціювання судового процесу проти суду (судді). 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив ухвалу суду скасувати.
В обґрунтування скарги вказав, що оскаржувана ухвала суперечить принципам верховенства права, законності, юридичній визначеності та іншим принципам правосуддя.
У відзиві на апеляційну скаргу Верховний Суд підтримав оскаржуване судове рішення. Судом правильно закрито провадження у справі, оскільки суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час здійснення ними правосуддя. У випадку неналежної поведінки судді, за наявності підстав і у визначеному законом порядку особи мають право звертатися до компетентних органів у відповідності до вимог Законів України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Вищу раду правосуддя».
В судове засідання учасники справи не з`явилися. 
Перевіривши матеріали справи апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги з огляду на наступне. 
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що у жовтні 2025 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до держави України в особі Верховного Суду, в якому просив стягнути з держави Україна на свою користь моральну шкоду в розмірі 10000000 грн., заподіяну йому у зв`язку із постановленням Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Литвиненко І.В., Грушицького А.І., Петрова Є.В. ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження від 22.09.2025 у справі №686/7786/25.
Відповідно до статей 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.
Судові рішення і, відповідно, дії або бездіяльність судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (пов`язаних із підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не в інший суд першої інстанції. Останнє порушувало б і принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.
Суд є органом, який розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, визначеному Конституцією і законодавством про судочинство.
Здійснення правосуддя в Україні врегульовано конституційними нормами окремо від діяльності інших органів державної влади.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Наведене свідчить про те, що і й у цьому разі за заподіяну особі шкоду відповідає не суд або суддя, а держава, і лише у разі завдання такої шкоди саме незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю.
Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Отже, рішення суду, дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних в підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях, тощо, можуть оскаржуватися у порядку, передбаченому процесуальними законами, та шляхом звернення до компетентних органів, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.
Відповідно до норм чинного законодавства особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.
За змістом частин 1, 3 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу; втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Беручи до уваги принцип незалежності суду, 1) засобом захисту від судових помилок (стосовно питань юрисдикції, суті справи або процедури розгляду) має бути належна система апеляційного оскарження рішень (як з дозволу суду, так і без дозволу); 2) будь-яка компенсація за інші недоліки в процесі здійснення правосуддя може вимагатися тільки від держави; 3) недоцільним є притягнення судді до будь-якої особистої відповідальності за здійснення ним уповноважених професійних обов`язків навіть шляхом відшкодування збитків державі, крім випадків навмисного порушення (пункт 76 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій. Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можна оскаржити до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом, для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди під час розгляду конкретної справи, можна усунути лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.
Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді) (висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 21.11.2018 у справі №757/43355/16-ц (пункти 62-65), від 13.03.2019 у справі №462/32/17, від 20.03.2019 у справі №295/7631/17, від 21.08.2019 у справі №761/35803/16-ц (пункт 24-26)).
Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Верховного Суду, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позовні вимоги, які заявлені до вказаного відповідача, стосуються вчинення судом передбачених процесуальним законом дій. 
Натомість оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій. Тому спір в частині вимог до суду не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
Вказане узгоджується з постановою Верховного Суду від 10.09.2025 у справі №507/585/24.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 23 січня 2026 року.

Судді: Р.С. Гринчук 

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова