Справа № 161/8292/25 	Головуючий у 1 інстанції: Гринь О. М. 	
Провадження № 22-ц/802/1300/25  	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
24 листопада 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,
секретар судового засідання Прядун Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою представником адвокатом Стретович Інною Сергіївною, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 30 квітня 2025 року звернувся в суд з позовом до  ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача  ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 є потерпілими в кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України щодо ОСОБА_3 . Посилаючись на порушення його прав та неформальні домовленості на роботі стосовно погашення кредиту, просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 53800,00 доларів США виданого, але не отриманого кредиту; 299,09 доларів США кредитних коштів, сплачені в рахунок заробітної плати ОСОБА_1 за кредит без його відома з 23.04.2009 по 29.10.2009; 3692,93 долара США, сплачені як відсотки в рахунок заробітної плати ОСОБА_1 з 23.04.2009 по 29.10.2009; 4075,35 грн комісії за видачу кредиту, сплаченої в рахунок заробітної плати ОСОБА_1 за кредит без його відома з 23.04.2009 по 29.10.2009. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду 100 000 грн. Вирішити питання про судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Стретович І. С. подав апеляційну скаргу на рішення суду у цій справі в якій посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у залишенні частини позовних вимог без розгляду. Також суд безпідставно відмовив в долученні до матеріалів справи доказів, хоча адвокат пояснила, що докази подаються після подачі позовної заяви у зв`язку з їх значним обсягом. Позивач не погоджується з ухвалою про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Гриня О. М. Просить суд скасувати рішення суду першої інстанції частково та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 53800,00 доларів США виданного, але неотриманого кредиту; 299,09 доларів США кредитних коштів, сплачених в рахунок заробітної плати ОСОБА_1 за кредит без його відома з 23.04.2009 по 29.10.2009; 3692,93 доларів США, сплачені як відсотки в рахунок заробітної плати ОСОБА_1 з 23.04.2009 по 29.10.2009; 4075,35 грн комісії за видачу кредиту, сплаченої в рахунок заробітної плати ОСОБА_1 за кредит без його відома з 23.04.2009 по 29.10.2009.
Відзив на апеляційну скаргу в цій справі не подавався.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Стретович І. С. в судове засідання в суд апеляційної інстанції не з`явились та подали 21.11.2025 клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, призначеного на 11:00 24 листопада 2025 року, так як адвокат Стретович І. С. знаходитиметься на судовому засіданні в кримінальній справі № 161/22222/25. При визначенні дати наступного судового засідання просять врахувати зайнятість адвоката Стретович І. С. у інших судових засіданнях в період з 24.11.2025 по 02.02.2026.
Суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні клопотання про відклаення розгляду справи, оскільки не подано доказів поважності причин неявки позивача, поважності причин неявки представника позивача, а саме зайнятості в іншій справі.
Позивач ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , належним чином повідомлені судом про час та місце судового розгляду, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки не повідомив, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи через електронний суд.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина 2 статті 372 ЦПК України).
Відкладення розгляду справи є правом, а не обов`язком суду, і основною умовою для відкладення розгляду справи є неможливість вирішення спору у відповідному засіданні.
Апеляційний суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлені такі обставини.
Повторним заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь Відкритого акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль” в особі Волинської обласної дирекції, заборгованість за кредитним договором № 014/1101/74/36902 від 17.07.2007 року в розмірі 411104,33 грн, з них заборгованість за кредитом 49093,23 долари США, заборгованість за відсотками 2379,30 доларів США, пеня 2478,17 доларів США, а всього заборгованість відповідача складає 53950,70 доларів США, що по курсу Національного банку України станом на 19.06.2009 року становить 411104,33, додаткові витрати на конвертацію валюти для погашення заборгованості відповідача в розмірі 822,21 грн. 
Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 21 січня 2013 року у цивільній справі № 0308/12227/12, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства “Райффайзен Банк Аваль”, відділ опіки та піклування служби у справах дітей Луцької міської ради, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки, який укладений 17 липня 2007 року між Волинською обласною дирекцією Відкритого акціонерного товариства (ПАТ) “Райффайзен Банк Аваль” та ОСОБА_1 . 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2013 року у цивільній справі № 0308/12325/12, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 18 січня 2013 року, в позові ОСОБА_1 до першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, приватного підприємства “Нива-В.Ш.”, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору  ОСОБА_5 , про визнання недійсним правочину - протоколу про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна відмовлено. 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2013 року у цивільній справі №161/6950/13, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 05 серпня 2013 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служба у справах дітей Луцької міської ради, до Першого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції, Приватного підприємства “Нива В.Ш.”, ОСОБА_5 про визнання недійсним правочину - протоколу про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна відмовлено. Підставою для відмови у задоволенні цього позову став факт встановлення судом правомірності проведених прилюдних торгів.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2016 року у цивільній справі №161/16870/15-ц, яке залишене без змін постановою Волинського апеляційного суду від 28 січня 2020 року, визнано ОСОБА_4 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 січня 2017 року у цивільній справі № 161/4674/16-ц, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», треті особи без самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Ващук Віра Федорівна, орган опіки та піклування Луцької міської ради Волинської області про визнання недійсним договору іпотеки від 17 липня 2007 року реєстраційний номер № 55/2662 укладений між ОСОБА_1 та ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ващук Віра Федорівна, - відмовлено.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 листопада 2024 року у цивільній справі № 161/4659/24 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ващук Віра Федорівна, про визнання договору частково недійсним відмовлено.
ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 15 лютого 1996 року і по даний час.
17 липня 2007 року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/1101/74/36902, за умовами якого, АППБ «Аваль» відкрив відповідачу невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 53 800,00 доларів США строком на 240 місяців до 16 липня 2027 року із сплатою 13% (відсотків) річних. За вказаним кредитним договором ОСОБА_1 отримав грошові кошти в розмірі 53800,00 доларів США, згідно заяви на видачу готівки № К12/3 від 17.07.2007.
17 липня 2007 року ОСОБА_1 придбав за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 . 17 липня 2007 року між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ващук В.Ф., реєстровий № 2661, предметом якого є вищевказана квартира.
У виконавчій службі на примусовому виконанні перебував виконавчий лист № 2-2320, виданий 14 липня 2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредиту у сумі 411104 грн 33 коп. та судових витрат у розмірі 1950 грн. 27 травня 2011 року державним виконавцем було описано та арештовано нерухоме майно боржника: квартиру АДРЕСА_1 , яке було предметом іпотеки, відповідно до договору про іпотеку від 17 липня 2007 року, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (іпотекодержателя) та ОСОБА_1 (іпотекодавця) у забезпечення виконання умов кредитного договору.
Згідно протоколу № 0311155/1 від 15 березня 2012 року прилюдні торги ПП «Нива- В.Ш.» були проведені за участю одного учасника ОСОБА_5 , яка і стала переможцем вказаних торгів.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 серпня 2019 року № 161/10537/18, кримінальне провадження № 12018030000000216 від 25.06.2018 відносно ОСОБА_3 закрито та звільнено його від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, на підставі ч. 1 п. 2 ст. 49 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12016030000000034 від 2 березня 2016 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, знаходиться на розгляді по суті Маневицького районного суду Волинської області (справа № 161/3686/16-к).
За змістом постанови Верховного Суду від 05 червня 2018 року, яка винесена у цій справі, ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що наприкінці березня 2009 року на АДРЕСА_2 у будівлі ВАТ «Волиньрибгосп» як голова правління - генеральний директор цього товариства посвідчив довідку про доходи головного рибовода ОСОБА_1 , до якої за допомогою комп`ютерної техніки було внесено завідомо неправдиві відомості про завищений розмір заробітної плати останнього, а саме: замість 8803,88 грн зазначено 37 500 грн. При цьому ОСОБА_3 , усвідомлюючи і достовірно знаючи, що до вказаного документа внесено такі відомості, підписав його і завірив печаткою ВАТ «Волиньрибгосп», надавши документу статусу офіційного. У подальшому вказаний документ було подано до Волинської дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підтвердження кредиторської платоспроможності ОСОБА_1 за кредитним договором.
На даний час остаточне судове рішення у кримінальному провадженні не ухвалене.
За частинами першою та другою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За частиною першою статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Суд апеляційної інстанції на підставі встановлених обставин справи погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач не довів суду факту спричинення йому матеріальної чи моральної шкоди діями відповідача ОСОБА_3 , які були предметом розгляду в ухвалі Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 серпня 2019 року у справі №161/10537/18. Дії відповідача ОСОБА_3 при вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 358 КК України не стосуються факту отримання кредиту позивачем ОСОБА_1 і шкоди позивачу не завдали. А тому в цій частині позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають. 
Також суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що якщо від імені ВАТ «Волиньрибгосп» була видана довідка на ім`я ОСОБА_1 з недостовірними даними, то пред`являти свої позовні вимоги стосовно завдання матеріальної чи моральної шкоди видачею такої довідки, ОСОБА_1 повинен саме до підприємства, а не працівника, який, можливо, видав цю довідку, а тому в цій частині у задоволенні позову суд підставно відмовив у задоволенні вимог, у зв`язку з неналежністю відповідача.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не отримував кредит, міркування щодо протиправності звернення стягнення на квартиру та стягнення з нього заборгованості вже були предметом неодноразово розгляду у цивільних справах, і у задоволенні всіх позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено. Судами була підтверджена як обґрунтованість стягнення кредитної заборгованості, так і правомірність відповідних прилюдних торгів та договору іпотеки.
Заявляючи позов у цій справі, позивач не довів наявність протиправного діяння ОСОБА_3 щодо нього, завданої шкоди та наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправним діянням та шкодою.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в долученні до матеріалів справи доказів, хоча адвокат пояснила, що докази подаються після подачі позовної заяви у зв`язку з їх значним обсягом, то відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Дана вимога закону не була виконана стороною позивача у цій справі. Будь-яких поважних причин неможливості позивачем своєчасно подати докази апеляційним судом не встановлено.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у залишенні частини позовних вимог без розгляду, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 222 ЦПК України,  суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. За п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 липня 2025 року у цій справі закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 16 липня 2025 року на 11 год 00 хв. А відповідно до протоколу судового засідання від 11.09.2025 клопотання про залишення без розгляду позовних вимог представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Стретович І. С. заявлено в судовому засіданні 11.09.2025, тобто після закриття підготовчого провадження.
Позивач наділений правом подати заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду, але така заява має бути подана до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 217 ЦПК України з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті. Письмова заява про залишення без розгляду частини позовних вимог у цій справі до початку розгляду справи по суті позивачем не подавалась.
Правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 23.11.2022 у справі № 759/14677/21 стосується вирішення заяви про залишення позову без розгляду, поданої у підготовчому засіданні, а не під час розгляду справи по суті. 
Правові підстави для залишення без розгляду частини позовних вимог відсутні. За таких обставин суд першої інстанції правильно продовжив судовий розгляд і вирішив спір по суті. 
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 18.02.2025 в справі № 760/4216/24.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Гриня О. М., то в ухвалі Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.07.2025 наведено підстави для відмови в задоволенні заяви про відвід судді, оскільки заява про відвід є необґрунтованою, а доводи викладені в заяві про відвід не можуть бути підставою для відводу. Посилання в апеляційній скарзі на те, що суддя Гринь О. М. розглядав іншу цивільну справу за участі позивача не заслуговують на увагу, так як відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Обставини, що викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді Гриня О. М. при розгляді цієї справи, судом апеляційної інстанції не встановлено і таких доказів не надано.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду. Рішення судом першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає.
Керуючись ст. ст.  367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Стретович Інною Сергіївною, залишити без задоволення. 
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2025 року в цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 03 грудня 2025 року.

Головуючий - суддя   

Судді