Справа № 584/1021/25
Провадження №2/574/37/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року    м. Буринь 

Буринський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Гука Т.Р.,
з участю секретаря судового засідання Кошелєвої Н.В.,
представника позивача ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про встановлення юридичного факту постійного не проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, яку мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , який на день смерті був зареєстрований по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 (позивачем) та ОСОБА_5 , а фактично постійно проживав вдвох з ОСОБА_5 (дружиною). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на земельну ділянку площею 2,1488 га належну йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 23.12.2020 року приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу Анохіним О.В.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_5 , який на день смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 (позивачем) та ОСОБА_5 , а фактично постійно проживала одна. Після її смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на земельну ділянку площею 2,1487 га належну їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 23.12.2016 року приватним нотаріусом Путивльського районного нотаріального округу Фесенко А.О..
Він, будучи спадкоємцем першої черги за законом, звернувся до приватного нотаріуса Фесенка А.О. із заявою про прийняття та оформлення спадщини, на підставі чого була заведена спадкова справа №75/2025 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та спадкова справа №74/2025 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Однак, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтв про право на спадщину та видав письмове роз`яснення проте, що оскільки разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини була зареєстрована їх донька (рідна сестра позивача) ОСОБА_3 , яка відноситься до спадкоємців першої черги за законом то вона має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на частку всього належного ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спадкового майна.
Проте він не визнає факт прийняття сестрою спадщини шляхом спільного проживання з батьками, оскільки в 2014 році вона виїхала з території України та зареєстрована і проживає на території рф.
На підставі викладеного ОСОБА_2 просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 постійного не проживала з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в в с-щі Новослобідське Конотопського району Сумської області, та з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Суми, на момент відкриття спадщини за місцем реєстрації їх місця проживання по АДРЕСА_1 .
Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 20.10.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явились.
Позивач ОСОБА_2 про причини неявки не повідомив.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Сопова В.С. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.
Від відповідача ОСОБА_3  на електронну адресу суду надійшла копія заяви про розгляд справи без її участі та визнання позовних вимог. 
З врахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін по справі, які не з`явилися в судове засідання.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що проживає по АДРЕСА_2 . На цій же вулиці проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були її кумами, оскільки вона хрестила їхню дочку ОСОБА_3 . Крім позивача ОСОБА_2 та дочки ОСОБА_3 інших дітей в них не було. Дочка з 2014 року постійно проживає в російській федерації та з того часу приїздила до батьків лише один раз приблизно в 2016 році та прожила в них близько тижня, після чого не жодного разу в Україну не приїжджала навіть на похорон батьків. 
Аналогічні покази надала свідок ОСОБА_9 , яка також вказала, що проживає по АДРЕСА_3 та є кумою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які проживали по цій же вулиці спочатку вдвох, а після смерті ОСОБА_4 в 2025 році його дружина ОСОБА_5 залишилась проживати сама і також померла в минулому році. Їхня дочка ОСОБА_3 в 2014 році виїхала в російську федерацію та приїжджала до батьків лише один раз близько 7-8 років тому приблизно на десять днів, після чого не приїжджала та на похороні батьків не була. 
Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.11).
ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Новослобідське Конотопського району Сумської області помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.7). 
Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,1488 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області, кадастровий номер якої: 5920982400:06:002:0246 належна йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 23.12.2020 року приватним нотаріусом Буринського районного нотаріального округу Сумської області Анохіним О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №62 за 2020 р. (а.с.16).
З довідки відділу ЦНАП Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області №117/09-07 від 06.08.2025, вбачається, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті дійсно був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_4 разом з померлим були зареєстровані:  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .. Заповіт від імені ОСОБА_4 Мазівською сільською радою Путивльського району Сумської області та Першим старостинським округом Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області не посвідчувався (а.с.9).
Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Фесенко А.О. 11.08.2025 року зареєстрована спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 74452018, номер у нотаріуса 74/2025 (а.с.13).
Відповідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Суми, Ковпаківський район, Сумська область (а.с.8). 
Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,1488 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області, кадастровий номер: 5920982400:05:001:0221 належна ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 23.12.2016 року приватним нотаріусом Путивського районного нотаріального округу Сумської області Фесенком А.О. та зареєстрованого в реєстрі за №2345 (а.с.17).
З довідки відділу ЦНАП Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області №118/09-07 від 06.08.2025, вбачається, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті дійсно була зареєстрована і проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_5 разом з померлою були зареєстровані:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .. Заповіт від імені ОСОБА_5 Мазівською сільською радою Путивльського району Сумської області та Першим старостинським округом Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області не посвідчувався (а.с.10).
Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , 11.08.2025 року приватним нотаріусом Фесенко А.О. зареєстрована спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 74452121, номер у нотаріуса 75/2025 (а.с.14).
З витягу з реєстру територіальної громади №2025/007318217 від 03.06.2025 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 23.10.2002 року зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_1  (а.с.6).
Відповідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_10 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 і її батьками записані: ОСОБА_4 та ОСОБА_11 (а.с.22).
Згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 19.02.2011 року уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, актовий запис №01, прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_13 , дружини ОСОБА_13 (а.с.56)
З копії паспорта рф 60 21 160564 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 06.11.2024 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.18-21).
Позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_5 , звернувся до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Фесенка А.О. для оформлення своїх спадкових прав на все належне ОСОБА_5 майно, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на все майно йому було відмовлено, оскільки відповідно довідки, виданої 06.08.2025 року відділу ЦНАП Новослобідської сільської ради Конотопського району Сумської області №118/09-07, з померлою за адресою: АДРЕСА_1 була зареєстрована ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка померлої, яка також відноситься до спадкоємців 1 черги за законом та яка має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на час всього належного ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спадкового майна. Також позивачу було роз`яснено, що встановлення юридичних фактів, які б спростовували прийняття спадщини ОСОБА_3 після померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , шляхом постійного проживання проводиться у судому порядку, що підтверджується довідкою-роз`ясненням по спадковій справі №75/2025 приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Фесенка А.О. (а.с.15).
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст.1217 ЦК України).
Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Судом встановлено, що позивач являється спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки являється їхнім сином, що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_1 (а.с.11).
Іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , є відповідач по справі ОСОБА_3 , яка являється дочкою спадкодавців та сестрою позивача.
Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
У відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).
Судом встановлено, що позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом, у відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України, прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5 , подавши 11.08.2025 року до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Фесенка А.О. заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копією заяви, яка містяться в спадковій справі №74/2025, яка була витребувана судом (а.с.68-77, 78-86).
Положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Орієнтовний перелік судових способів захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою статті 16 ЦК України.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року, у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17, від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20).
Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.
Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування.
Предмет позову - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд.
Підстава позову - це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача.
Предметом позову ОСОБА_2 визначив вимогу про встановлення факту непроживання ОСОБА_3 із спадкодавцями на час відкриття спадщини.
Отже, предметом заявлених вимог є встановлення факту, що має юридичне значення, з метою належного оформлення ОСОБА_2 спадщини після смерті батьків.
Однак, виходячи зі змісту позовних вимог, позивач фактично намагається довести те, що лише він є спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті батьків.
Ураховуючи викладене, заявлені в цій справі позовні вимоги про встановлення факту непроживання відповідача із спадкодавцями на час відкриття спадщини, тобто фактично визнання її такою, що не прийняла спадщину, не відповідають належному способу захисту.
Ефективним способом захисту прав позивача є визнання права власності на спадкове майно, однак таких вимог останній не заявляв. За таких обставин відсутні підстави для застосування обраного позивачем способу захисту, оскільки він не відновлює будь-яких порушених прав та інтересів позивача і не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20, від 02 квітня 2025 року у справі № 751/344/23, від 09 квітня 2025 року у справі № 305/2221/21 (провадження № 61-3777св24).
Факти, про які позивач просить ухвалити рішення у цій справі щодо постійного непроживання відповідача із спадкодавцями підлягають встановленню при розгляді позову про визнання права власності на спадщину.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18).
За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст.10-13, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Відомості про учасників справи:
Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 . 
Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: ( АДРЕСА_5 .
Повне судове рішення складено 27.01.2026 року.

Суддя Т.Р. Гук