ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 687/761/25
Провадження № 22-ц/820/78/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 18 вересня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі – ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ТОВ «Юніт Капітал» зазначило, що 27 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») і ОСОБА_1 укладено в електронній формі кредитний договір №898056571 (далі – кредитний договір), за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 19 300 грн, а та зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти. За договором факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (реєстр прав вимоги №132 від 4 травня 2021 року) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі – ТОВ «Таліон Плюс»), яке, у свою чергу, за договором факторингу №05/0820-01 від 5 серпня 2020 року (реєстр прав вимоги №9 від 30 травня 2023 року) відступило це право Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі – ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»). 4 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №04/06/25-Ю, згідно з яким позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором. Відповідачка не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим на час переходу до позивача права вимоги виникла заборгованість у розмірі 78 710 грн 09 коп., яка складається з 19 298 грн 06 коп. заборгованості за кредитом та 59 412 грн 03 коп. заборгованості по відсоткам.
За таких обставин ТОВ «Юніт Капітал» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 78 710 грн 09 коп. заборгованості за кредитним договором, 2 422 грн 40 коп. витрат зі плати судового збору та 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 18 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 64 603 грн 08 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» витрати зі сплати судового збору в сумі 1 988 грн 30 коп. і витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 745 грн 60 коп.
В решті позову відмовлено.
Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за укладеним із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «Юніт Капітал» як нового кредитора слід стягнути вказану заборгованість, яка складається з 19 298 грн 06 коп. неповернутого кредиту та 45 305 грн 02 коп. нарахованих процентів. За договором факторингу до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за кредитним договором саме у такому розмірі, водночас ТОВ «Таліон Плюс» неправомірно нарахувало відповідачці відсотки за період з 4 травня 2021 року по 30 травня 2023 року у розмірі 14 107 грн 01 коп., а тому ці відсотки не можуть бути присуджені з ОСОБА_1 . У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні перебіг позовної давності зупинено, внаслідок чого ТОВ «Юніт Капітал» не пропустило строк звернення до суду з позовом. Понесені ТОВ «Юніт Капітал» витрати зі сплати судового збору та на професійну правничу допомогу слід покласти на відповідачку пропорційно розміру задоволених вимог.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 кредитного договору та одержання відповідачкою кредитних коштів. Також у справі відсутні докази виникнення у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором і набуття ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги за цим договором, а право позивача у спірних правовідносинах не порушено. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову. Крім того, суд поклав на ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких не відповідає вимогам реальності та співмірності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Юніт Капітал» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції не з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін і не врахував норми статей 530, 631, 1048 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині розміру заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

27 жовтня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) і  ОСОБА_1 (позичальник) укладено в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 19 300 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а та, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (пункт 1.1 кредитного договору).
Пунктом 1.2 кредитного договору визначено, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період).
Відповідно до пункту 1.3 кредитного договору на період строку, визначеного пунктом 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,17 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним.
Згідно з пунктом 1.4 кредитного договору у випадку користування кредитом понад строк, встановлений пунктом 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення).
Кредитний договір укладений сторонами дистанційно шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний ОСОБА_1 електронним підписом (одноразовим ідентифікатором).
Того ж дня, тобто 27 жовтня 2020 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кредитні кошти на картковий рахунок ОСОБА_1 в Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк».
Протягом листопада 2020 року – березня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та  ОСОБА_1 уклали декілька додаткових угод, на підставі яких строк кредитування був продовжений, а саме: за угодою від 29 листопада 2020 року – на 30 днів (до 26 грудня 2020 року); за угодою від 29 грудня 2020 року – на 30 днів (до 25 січня 2021 року); за угодою від 29 грудня 2020 року – на 3 дні (до 28 січня 2021 року); за угодою від 31 січня 2021 року – на 30 днів (до 27 лютого 2021 року); за угодою від 2 березня 2021 року – на 30 днів (до 29 березня 2021 року).
У встановлений кредитним договором строк ОСОБА_1 не повернула кредит і не сплатила проценти в повному обсязі.
На підставі укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (в редакції додаткової угоди №26 від 31 грудня 2020 року) (далі – договір факторингу №28/1118-01), ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату відступило ТОВ «Таліон Плюс» своє право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
Як передбачено пунктом 4.1 договору факторингу №28/1118-01 право вимоги переходить від клієнта (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») до фактора (ТОВ «Таліон Плюс») з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги.
4 травня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» підписали реєстр прав вимоги №132. Станом на 4 травня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нарахувало ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 64 603 грн 08 коп., із яких 19 298 грн 06 коп. – кредит і 45 305 грн 02 коп. – проценти.
На підставі укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» договору факторингу №05/0820-01 від 5 серпня 2020 року (в редакції додаткової угоди №3 від 30 грудня 2022 року) (далі – договір факторингу №05/0820-01), ТОВ «Таліон Плюс» за плату відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» своє право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
За змістом пункту 1.3 договору факторингу №05/0820-01 термін «Право вимоги» – означає всі права клієнта за кредитним договором, у тому числі право грошової вимоги до боржника по сплаті суми боргу за кредитним договором, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Як передбачено пунктом 4.1 договору факторингу №05/0820-01 право вимоги переходить від клієнта (ТОВ «Таліон Плюс») до фактора (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку.
30 травня 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» підписали реєстр прав вимоги №9. Станом на 30 травня 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» нарахувало ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 78 710 грн 09 коп., із яких 19 298 грн 06 коп. – кредит і 59 412 грн 03 коп. – проценти.
4 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №04/06/25-Ю (далі – договір факторингу №04/06/25-Ю), на підставі якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило позивачу за плату своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.
За змістом пункту 1.2 договору факторингу №04/06/25-Ю перехід від клієнта (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») до фактора (ТОВ «Юніт Капітал») прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор (ТОВ «Юніт Капітал») стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») до фактора (ТОВ «Юніт Капітал») прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
4 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» підписали реєстр божників і склали акт прийому-передачі цього реєстру, згідно з якими заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складається з 19 298 грн 06 коп. неповернутого кредиту та 59 412 грн 03 коп. нарахованих процентів, а всього – 78 710 грн 09 коп.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі – Закон №675-VIII) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Із положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що 27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в електронній формі кредитний договір, за яким вказана фінансова компанія перерахувала на картковий рахунок відповідачки кредитні кошти у розмірі 19 300 грн, а та зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти в порядку, визначеному кредитним договором. ОСОБА_1 підписала кредитний договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та  ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.
27 жовтня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кредитні кошти (19 300 грн) на картковий рахунок  ОСОБА_1 , про що свідчить виписка по рахунку Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» від 14 серпня 2025 року (а.с. 131-132).
Отже твердження ОСОБА_1 про недоведеність товариством факту укладення сторонами кредитного договору та одержання відповідачкою кредитних коштів не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.
За договорами факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «Таліон Плюс», яке відступило це право ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а те, у свою чергу, відступило право вимоги ТОВ «Юніт Капітал».
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», а також ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали рамкові угоди факторингу, які передбачали перехід як дійсного права вимоги, так і права вимоги, що виникне в майбутньому. Дія рамкових угод була продовжена згідно з додатковими угодами до договорів факторингу. Підставою для переходу права вимоги від клієнта до фактора було підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги. На час підписання сторонами цих реєстрів у ОСОБА_1 виникло зобов`язання перед кредиторами з повернення кредиту та сплати процентів.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», а також ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступили дійсне право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, що підтверджується відповідними договорами факторингу, додатковими угодами до договору факторингу, реєстрами прав вимоги (боржників) та актами приймання-передачі цих реєстрів.
Посилання ОСОБА_1 на недоведеність переходу до ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги за кредитним договором не відповідають фактичним обставинам справи.
Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернула кредит і не сплатила проценти, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «Юніт Капітал» як нового кредитора слід стягнути неповернутий кредит і нараховані проценти.
При цьому суд правомірно керувався тим, що сума неповернутого кредиту склала 19 298 грн 06 коп. (19300,00-0,22-0,62-0,20-0,90).
Водночас суд неправильно визначив розмір заборгованості по процентам, а відтак і всієї заборгованості за кредитним договором.
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
За умовами кредитного договору сторони встановили строк кредитування до 29 березня 2021 року.
У позові ТОВ «Юніт Капітал» просить стягнути з ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому позивач не заявив до  ОСОБА_1 вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Суд першої інстанції помилково не звернув увагу на вказані обставини та неправомірно погодився із заявленим у позовній заяві розміром заборгованості за процентами.
Враховуючи сплату ОСОБА_1 частини кредиту, внаслідок чого змінювалася база нарахування процентів (основний борг, залишок кредиту), позивачка провинна була сплатити проценти в межах строку кредитування у розмірі 19 615 грн 95 коп. ((32,81?30)+(216,16?33)+(173,70?27)+(108,08?6)?(108,07?57)). ОСОБА_1 фактично внесла 16 703 грн 06 коп. процентів (1632,78+ 6484,80 +50,00 +5288,38+3242,10+5,00), а тому сума несплачених процентів склала 2 912 грн 89 коп. (19615,95-16703,06).
Разом із неповернутим кредитом (19 298 грн 06 коп.) загальний розмір заборгованості за кредитним договором склав 22 210 грн 95 коп. (19298,06+2912,89).

3. Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не застосував правильно норми чинного законодавства, а тому ухвалене ним рішення в частині розміру заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.
З  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 210 грн 95 коп.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Статтею 1 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір» (далі – Закон №3674-VІ) визначено, що судовий збір – збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
За змістом частини першої статті 3 Закону №3674-VI судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, і за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення.
В силу підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, сплачується судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як передбачено частиною третьою статті 4 Закону №3674-VI, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі – застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
За подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону №3674-VI).
Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача, у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.
Законом №3674-VI визначені ставки судового збору, зокрема за подання юридичною особою позову майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Якщо процесуальний документ подається в електронній формі, то застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. За подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків указаної ставки.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.
Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності.
Саме таку правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 червня 2020 року (справа №211/1674/19).
Позов ТОВ «Юніт Капітал» майнового характеру заявлено з ціною 78 710 грн 09 коп. і задоволено з урахуванням висновків апеляційного суду на суму 22 210 грн 95 коп., тобто на 28,22% (22210,95?100:78710,09).
Тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» слід присудити судовий збір за подання позову у розмірі 683 грн 60 коп. (2422,40?28,22%).
Також у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції ТОВ «Юніт Капітал» понесло витрати на професійну правничу допомогу.
На підставі договору про надання правничої допомоги від 5 червня 2025 року №05/06/25-01 (а.с. 39-40) з додатковою угодою №25770509970 від 5 червня 2025 року (а.с. 38), Адвокатське бюро «Тараненко та партнери» (далі – Адвокатське бюро) надавало ТОВ «Юніт Капітал» професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. За умовами цього договору отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару (пункт 3.1). Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги (пункт 3.3). Після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг (пункт 3.4). Сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь клієнта сплачується на користь Адвокатського бюро не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта (пункт 3.6).
Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 25 червня 2025 року (а.с. 37) Адвокатське бюро надало ТОВ «Юніт Капітал» юридичні послуги у виді вивчення матеріалів справи, складення позовної заяви, запиту та клопотання загальною вартістю 7 000 грн.
Визначений Адвокатським бюро і ТОВ «Юніт Капітал» розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Посилання ОСОБА_1 на те, що розмір цих витрат не відповідає вимогам реальності та співмірності є безпідставними.
З огляду на те, що позов ТОВ «Юніт Капітал» задоволено на 28,22%, ОСОБА_1 має відшкодувати позивачу 1 975 грн 40 коп. витрат на професійну правничу допомогу (7000?28,22%).
Всього на ОСОБА_1 слід покласти судові витрати ТОВ «Юніт Капітал» в суді першої інстанції в сумі 2 659 грн (683,60+1975,40).
Оскільки апеляційна скарга  ОСОБА_1 задоволена на 65,62% ((64603,08-22210,95)?100:64603,08), то з ТОВ «Юніт Капітал» на користь відповідачки слід присудити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 565 грн 67 коп. (2385,96?65,62%).
Враховуючи вимоги частини десятої статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає можливим звільнити ТОВ «Юніт Капітал» від сплати ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги та стягнути з останньої на користь товариства судові витрати в суді першої інстанції у розмірі 1 093 грн 33 коп. (2659,00-1565,67).

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 18 вересня 2025 року в частині розміру заборгованості за кредитним договором і судових витрат змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місцезнаходження – 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 43541163) 22 210 гривень 95 копійок заборгованості за кредитним договором і 1 093 гривні 33 копійки судових витрат, а всього – 23 304 гривні 28 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Борсук В.О.  
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 27