ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026	м. Дніпро	Справа № 904/6144/25	

За позовом Новгород-Сіверської окружної прокуратури Чернігівської області (16200, Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, м. Новгород-Сіверський, вул.Замкова, буд. 9-А) в інтересах держави в особі 
позивача: Відділу освіти Коропської селищної ради (16200, Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, смт Короп, вул. Вознесенська, буд. 24, код ЄДРПОУ 41080695) 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» (51400, Дніпропетровська область, Павлоградський район, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 99, код ЄДРПОУ 44604267) 
про стягнення 20 452,11 гривень

Суддя Дичко В.О.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Новгород-Сіверська окружна прокуратура Чернігівської області в інтересах держави в особі Відділу освіти Коропської селищної ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» про стягнення 20 452,11 грн, у тому числі основної заборгованості в сумі 16 553,25 грн та пені в сумі 3 898,86 гривень.
Судові витрати просить покласти на відповідача.
В обґрунтування позову зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» неналежним чином виконало зобов`язання за договором про закупівлю № СК4/618-Т від 16.08.2024 щодо повної та своєчасної поставки оплаченого товару.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/6144/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників за наявними в матеріалах справи документами.
Згідно з ч.ч. 1, 4, 5 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.
Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Електронний кабінет – це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.
Згідно з абз. 1 ч. 7 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Відповідно до п. 17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (з наступними змінами та доповненнями, далі – Положення), особам, які зареєстрували Електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (далі – ЄСІТС), суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.
Згідно з абз. 1 п. 24 Положення підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) – підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.
Відповідно до п. 42 Положення засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету.
У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі.
В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.
Судом з`ясовано, що відповідач має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, у зв`язку з чим ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2025 у справі № 904/6144/25 надіслана до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія», що підтверджується довідкою Господарського суду Дніпропетровської області про доставку електронного листа (а.с. 68), згідно з якою вказана ухвала суду доставлена до електронного кабінету відповідача 03.11.2025 о 22:00 год.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:
1) день вручення судового рішення під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» повідомлено про розгляд справи належним чином.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2025 про відкриття провадження у справі № 904/6144/25, з урахуванням вимог ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі.
Будь-яких клопотань про продовження зазначеного процесуального строку в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» не надходило, поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується з абз. 1 ч. 2 ст. 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» не скористалось правом на подання відзиву на позовну заяву, тому господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.
Ураховуючи предмет та підстави позову в даній справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позовну заяву, так і доказів, у разі їх наявності, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» не зробило, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідач суду також не повідомив.
З огляду на достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, беручи до уваги принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, у межах наданих йому повноважень, створив належні умови учасникам судового процесу для реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 «Розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження» цього Кодексу.
Ураховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» не скористалось наданим законом правом на подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, господарський суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.
З огляду на режим воєнного стану та повітряні тривоги, в суді встановлено особливий режим роботи й запроваджено певні організаційні заходи. Справу розглянуто в розумний строк, ураховуючи вищевикладені обставини, а також з огляду на необхідність надання учасникам справи часу для реалізації своїх прав.
Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Щодо представництва прокурором інтересів держави в суді необхідно зазначити таке.
Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Прокуратура може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленнями прокурора на адреси відповідних суб`єктів владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також іншими документами, що свідчать про наявність підстав для представництва інтересів держави в суді.
Представництво прокуратурою в суді законних інтересів держави здійснюється в разі, якщо захист цих інтересів не здійснюють або неналежним чином здійснюють відповідні органи. При цьому прокурор не зобов`язаний установлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів у суді.
Новгород-Сіверська окружна прокуратура Чернігівської області, звертаючись із позовом в інтересах держави в особі Відділу освіти Коропської селищної ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, вказала підставою для звернення прокурора до суду з даною позовною заявою та представництва інтересів держави те, що позивачем, як органом, уповноваженим на здійснення функцій держави у спірних правовідносинах, не вжито заходів щодо усунення порушень у межах своїх повноважень шляхом звернення до суду. Прокуратурою така поведінка Відділу освіти Коропської селищної ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області розцінена як неналежне здійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави, а тому у прокуратури виникли підстави для звернення до суду з метою захисту інтересів держави.
За правовим висновком, викладеним у п. 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Отже, у справі № 904/6144/25 прокуратура, звертаючись із позовною заявою до суду, дотрималась передбачених чинним законодавством вимог для представництва інтересів держави.
Предметом доказування в даній справі є обставини укладення договору про закупівлю, порядок розрахунків, умови поставки товару, строк дії договору, наявність/відсутність прострочення постачальника, правомірність/неправомірність нарахування пені.
За результатами проведення відкритих торгів (ідентифікатор UA-2024-08-08-001168-а) 16серпня 2024 року між Відділом освіти Коропської селищної ради (далі – замовник, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тенегія» (далі – постачальник, учасник) укладено договір про закупівлю № СК4/618-Т (а.с. 22-25, далі – Договір).
Згідно з пунктом 1.1 Договору у порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачальник зобов`язується поставити та передати покупцю у власність, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти та оплатити за поставлений товар бензин А-95 (Євро 5) в талонах (скретч-картах) та дизельне паливо (Євро 5) в талонах (скретч-картах) (код за ЕЗС ДК 021:2015: 09130000-9 Нафта і дистиляти), який зазначений у специфікації (додаток 1 до цього Договору, що є невід`ємною частиною даного Договору) (далі – товар), в обумовлений цим Договором термін (строк).
Відповідно до пункту 1.2 Договору найменування, кількість, асортимент, номенклатура, одиниця виміру товару, ціна одиниці виміру товару, сума поставленого товару визначається у специфікації, що є додатком 1 до цього Договору.
Згідно з пунктом 2.1 Договору ціна Договору вказується в національній валюті України – гривні. Ціна Договору відповідає ціні пропозиції переможця.
Згідно з пунктом 2.2 Договору загальна вартість Договору складається з вартості всіх партій товару, поставлених покупцю за цим Договором.
Ціна Договору визначається відповідно до специфікації товару (додаток № 1 до Договору) та становить 293 162 грн 00 коп. (двісті дев`яносто три тисячі сто шістдесят дві грн 00 коп.), у тому числі ПДВ – 48 860 грн 33 коп.
Згідно з пунктом 3.1 Договору розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем видаткової накладної на постачання товару.
Відповідно до пункту 3.2 Договору розрахунок за товар проводиться у безготівковій формі, шляхом перерахунку грошових коштів на банківський рахунок постачальника у національній валюті України. Покупець оплачує товар, поставлений постачальником, на підставі видаткової накладної, яка надана постачальником.
Згідно з пунктом 3.3 Договору розрахунки за товар здійснюються шляхом оплати поставленого та належним чином прийнятого товару не пізніше 10 календарних днів після надання постачальником покупцеві в установленому порядку видаткової накладної.
Відповідно до пункту 3.4 Договору датою здійснення розрахунку вважається дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.
Згідно з пунктами 5.1, 5.2 Договору строк (термін) поставки (передачі) товарів: до 25.08.2024року.
Місце (передачі) поставки товарів: смт Короп, Чернігівської області, вул. Вознесенська, 24.
Відповідно до пункту 5.3 Договору відпуск пального відбувається цілодобово. Наявність АЗС учасника повинна бути на відстані не більше 10 км від місцезнаходження замовника.
Згідно з пунктом 5.4 Договору право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної.
Відповідно до пункту 5.5 Договору після підписання сторонами видаткової накладної асортимент, ціни та кількість отриманої партії товару не може бути змінено. 
Згідно з пунктом 5.6 Договору зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважаються виконаними у повному обсязі з моменту передачі товару у власність покупця на місці поставки та підписання відповідних документів (актів та накладних).
Згідно з пунктом 5.9 Договору строк дії скретч-картки становить не менше дванадцяти місяців з моменту їх отримання.
Відповідно до підпунктів 6.1.1, 6.1.2 пункту 6.1 Договору покупець зобов`язаний:
- Оплатити поставлений товар на умовах, визначених цим Договором.
- Прийняти товар за кількістю, якістю, в порядку і терміни, установлені цим Договором.
Згідно з підпунктом 6.2.1 пункту 6.2 Договору покупець має право контролювати поставку товару у строки, встановлені цим Договором.
На підставі пункту 6.3 Договору постачальник зобов`язаний:
- забезпечити поставку (передачу) товару у строки, встановлені Договором;
- забезпечити поставку (передачу) товару, якість якого відповідає вимогам стандартів, а також умовам, встановленим чинним законодавством до товару даного виду;
- надавати рахунок-фактуру та видаткову накладну на оплату при передачі товару покупцю.
Згідно з підпунктом 6.4.1 пункту 6.4 Договору постачальник має право своєчасно і в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар.
На підставі пункту 7.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність у порядку, передбаченому чинним законодавством України та цим Договором.
Згідно з пунктом 7.5 Договору оплата штрафних санкцій не звільняє сторону, яка їх сплатила, від виконання зобов`язань за цим Договором.
Відповідно до пункту 9.3 Договору у випадку виникнення спорів між постачальником і покупцем, що стосуються виконання зобов`язань цього Договору, сторони приймають заходи до їх врегулювання шляхом переговорів. В іншому випадку спори підлягають розгляду в господарському суді, згідно з чинним законодавством України.
На підставі пункту 10.1 Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2024 року, а в частині проведення розрахунків – до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Закінчення строку Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.
Згідно з пунктом 13.1 Договору додаток № 1 – специфікація № 1.
На підставі специфікації, що є додатком 1 до Договору (а.с. 25), поставляється дизельне паливо (Євро 5), талон, у кількості 3 800 л, за ціною 49,49 грн/л, вартістю 188 062 грн (із ПДВ) та бензин А-95 (Євро 5), талон, у кількості 2 000 л, за ціною 52,55 грн/л, вартістю 105 100 грн (із ПДВ), що разом становить 293 162 грн (із ПДВ).
Відповідач оформив видаткову накладну № 0004/0001646 від 16.08.2024 (а.с. 26) на поставку за Договором дизпалива, в кількості 1 970 л, вартістю 97 495,30 грн (із ПДВ) та бензину А-95, у кількості 1 000 л, вартістю 52 550 грн (із ПДВ), загальною вартістю товарів 150 045,30 грн (із ПДВ), а також видаткову накладну № 0004/0001708 від 23.08.2024 (а.с. 26) на поставку за Договором дизпалива, в кількості 1 830 л, вартістю 90 566,70 грн (із ПДВ) та бензину А-95, у кількості 1 000 л, вартістю 52 550 грн (із ПДВ), загальною вартістю товарів 143 116,70 грн (із ПДВ).
Згідно з п.п. 1, 2 примітки в цих видаткових накладних відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-карти) на отримання товару відповідно Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 року. 
Скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картах вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати одержувачу товар іншої марки чи в іншій кількості, ніж зазначено в скретч-карті.
Позивач сплатив за товари, що підтверджується платіжною інструкцією № 1516 від 22.08.2024 (а.с. 27) на суму 150 045,30 грн, призначення платежу: за паливо-мастильні матеріали (дизпаливо, бензин А-95); згідно накл. № 0004/0001646 від 16.08.2024, договір № СК4/618-Т від 16.08.2024; ПДВ – 25 007,55 грн, а також платіжною інструкцією № 1517 від 26.08.2024 (а.с. 27) на суму 143 116,70 грн, призначення платежу: за паливо-мастильні матеріали (дизпаливо, бензин А-95); згідно накл. № 0004/0001708 від 23.08.2024, договір № СК4/618-Т від 16.08.2024; ПДВ – 23852,78 гривень.
Прокурор повідомляє, що, починаючи з 04.12.2024, на АЗС постачальника, незважаючи на обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» забезпечити наявність пального за першою вимогою замовника по факту пред`явлення ним талону (скретч-картки) на певній АЗС, відповідач припинив відпуск палива в мережі АЗС, що підтверджується службовими записки Відділу освіти Коропської селищної ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 04.12.2024, 02.01.2025, 05.03.2025, 02.05.2025 (а.с. 33-34).
27 червня 2025 року позивач засобами поштового зв`язку надіслав на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» претензію № 01/12-273 від 26.06.2025 щодо недопоставки товару за договором № СК4/618-Т від 16.08.2024 (а.с. 35-36), у якій просив відповідача поставити недопоставлений обсяг палива, а саме: бензин А-95 (Євро), в кількості 315л; у разі неможливості виконання зобов`язання – повернути сплачені кошти за непоставлений товар, а саме: бензин А-95 (Євро), (315 л * 52,55 грн/л = 16 553,25 грн), у сумі 16 553,25 грн та сплатити штрафні санкції, передбачені Договором. Відповідь на зазначену претензію не надходила.
Прокуратура стверджує, що Відділ освіти Коропської селищної ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області не отримав 315 л бензину А-95 за 18 скретч-картками, в тому числі за 9 скретч-картками номіналом 15 л та 9 скретч-картками номіналом 20 л, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенегія» за недопоставлений позивачу товар грошові кошти в сумі 16 553,25грн не повернуло (а.с. 31-32), що стало причиною виникнення спору та звернення з позовом до господарського суду.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються загальними положеннями про договір поставки.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Зі змісту вказаної норми права випливає, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем (постачальником) свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцеві. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця (постачальника), або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця.
Таким чином, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, доведеної до продавця (постачальника). Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: або звернення до продавця (постачальника) з претензією, листом, телеграмою тощо, або подання до суду позовної заяви.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 73, ч.ч. 1, 3 ст. 74, ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Отже, обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену у процесуальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає у правовідносинах, у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідач не надав до суду докази поставки товару за Договором у повному обсязі, позов не спростував.
З огляду на відсутність доказів поставки товару в повному обсязі та заперечень Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія», докази, надані прокурором, є більш вірогідними, тому позовна вимога про стягнення основної заборгованості в сумі 16 553,25 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Також прокуратура нарахувала та заявила до стягнення за загальний період з 01.01.2025 до 10.10.2025 пеню в сумі 3 898,86 грн (а.с. 5-6).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Згідно з ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. 
Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до пункту 7.2 Договору у разі затримки поставки товару (недопоставки товару) постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на момент сплати за кожен день такої затримки.
За результатом перевірки судом наданого розрахунку пені (а.с. 5-6) арифметичних помилок не виявлено, тому позовна вимога про стягнення пені в сумі 3 898,86 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Ураховуючи встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги прокурора обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, тому з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» на користь Відділу освіти Коропської селищної ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області підлягають стягненню 20 452,11 грн, у тому числі основна заборгованість у сумі 16 553,25 та пеня в сумі 3 898,86 гривень.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Новгород-Сіверської окружної прокуратури Чернігівської області (16200, Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, м. Новгород-Сіверський, вул.Замкова, буд. 9-А) в інтересах держави в особі Відділу освіти Коропської селищної ради (16200, Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, смт Короп, вул. Вознесенська, буд. 24, код ЄДРПОУ 41080695) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» (51400, Дніпропетровська область, Павлоградський район, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 99, код ЄДРПОУ 44604267) про стягнення 20 452,11 грн – задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» (51400, Дніпропетровська область, Павлоградський район, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 99, код ЄДРПОУ 44604267) на користь Відділу освіти Коропської селищної ради (16200, Чернігівська область, Новгород-Сіверський район, смт Короп, вул. Вознесенська, буд. 24, код ЄДРПОУ 41080695) 20 452,11 грн (двадцять тисяч чотириста п`ятдесят дві гривні 11 копійок), у тому числі основну заборгованість у сумі 16 553,25 грн (шістнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят три гривні 25 копійок) та пеню в сумі 3 898,86 грн (три тисячі вісімсот дев`яносто вісім гривень 86 копійок).
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» (51400, Дніпропетровська область, Павлоградський район, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 99, код ЄДРПОУ 44604267) на користь Чернігівської обласної прокуратури (14000, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, буд. 9, код ЄДРПОУ 02910114, банк отримувача – Державна казначейська служба України, м. Київ, рахунок отримувача – UA248201720343140001000006008) судовий збір у сумі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або ухвалення постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 19.01.2026.

Суддя В.О. Дичко